Справа № 2/593/30/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі позивача ОСОБА_1

захисника Кононенко І.В.

представника служби у справах дітей Максимчак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог - Служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації, Липинської сільської ради Луцького району Волинської області та служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім"ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

8 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Бережанського районного суду із позовом до ОСОБА_2 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації та служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім"ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради про позбавлення її батьківських прав. У поданому до суду позові позивач послався на те, що відповідачка ОСОБА_2 , будучи його колишньою дружиною та матір"ю неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалий час не займається її вихованням. А так як відповідачка не бере участі у вихованні та утриманні дочки і зовсім не цікавиться її життям, тому просив його позовні вимоги задоволити.

Ухвалою Бережанського районного суду від 31 липня 2020 року по даному позову відкрито провадження у справі.

28 вересня 2020 року ухвалою Бережанського районного суду за клопотанням Служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації залучено до розгляду даної цивільної справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, за територіальністю Липинську сільську раду Луцького району Волинської області, як органу опіки та піклування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, суду пояснив, що хоч відповідачка по справі ОСОБА_2 є матір`ю його неповнолітньої дочки, однак вона з 2012 року не виконує жодного з покладених на неї законом батьківських обов`язків. Вона не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або іншої участі у вихованні дочки, тому з серпня 2019 року їх дочка переїхала на проживання до нього в с. Липини Луцького району Волинської області, де і проживає по даний час. Дочка навчається у 8 -Г класі комунального закладу «Луцький навчально-виховний комплекс загальноосвітньої школи 1-3 ст. № 22» ліцей Луцької міської ради, займається в гуртках, веде здоровий спосіб життя та для повноцінного фізичного розвитку постійно відвідує басейн. Всі питання щодо виховання та забезпечення їх неповнолітньої дочки вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки, тобто дочка знаходиться на його повному утриманні та вихованні. Ним створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку, проживання та виховання дочки. Із серпня 2019 року, коли дочка почала проживати разом з ним, з нею займаються репетитори, завдяки яким дочка значно поповнила свої знання і закінчила навчальний рік на відмінно. В даний час її портрет висить на дошці пошани, хоч, проживаючи з матір"ю, вона ледве осилювала шкільну програму, бо відповідачка неналежно виконувала обов"язки матері. Дитина не отримувала належної уваги, виховання та материнської любові. Далі у своїх поясненнях позивач зазначив, що їх неповнолітня дочка, проживаючи періодично із матір"ю, бачила аморальний спосіб життя матері, яка постійно змінювала співмешканців, остання зловживала алкоголем, не турбувалася про те, щоб дитина отримала належну освіту та отримувала повноцінне харчування. Через те, що матір зловживала алкоголем, дитина без поважних причин пропускала навчання у школі, а тому значно відставала у навчанні. Навчаючись у сьомому класі, дочка не знала таблички множення. Дитина не мала друзів, через поведінку матері над нею насміхалися однокласники. Коли дочка приїхала до нього на літні канікули, він помітив, що дитина морально подавлена. Проживаючи з ним, дитина потрохи адаптувалася та все більше почала розказувати про своє життя із матір"ю, про те, що мама їй не приділяла належної уваги, що вона проживала із бабусею, яка постійно покривала її матір, бо не хотіла, щоб комусь було відомо про те, що її матір зловживає алкоголем. Дочка також розповіла йому про те, що вона була очевидцем п"яних бійок та розборок її матері із співмешканцями, що вона у восьмирічному віці вивчила всі нецензурні слова та, враховуючи активне статтеве життя матері, у 12- річному віці засвоїла "камасутру". Дитина, проживаючи з матір"ю, погано харчувалася, а тому відставала у фізичному розвитку. У 13 років вона була розвинута на вік десятирічної дитини. А так як відповідачка впродовж тривалого періоду. турбуючись про своє особисте життя, ніяким чином не піклувалася про їх дочку, не проявляла інтересу до її подальшої долі, не цікавилася її успіхами, станом здоров`я, а крім того відповідачка не сприяла засвоєнню дочкою загальновизнаних норм моралі; не виявляла інтересу до її внутрішнього світу; не створила умов для отримання нею освіти, а своєю поведінкою створила умови, які шкодять інтересам дитини, тому просив задоволити його позовні вимоги та позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх дочки ОСОБА_3 .

Захисник позивача Кононенко І.В. заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 , хоч належним чином повідомлялася про день і час розгляду справи, однак в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов не надіслала, у зв"язку з чим суд із згоди позивача та його захисника у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Представник Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності.

Представник Липинської сільської ради Луцького району Волинської області в судове засідання також не з`явився, однак надіслав суду висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 та клопотання про проведення судового засідання у відсутності їх представника.

Представник служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім"ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради Максимчак О.В. суду пояснила, що питання про позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 щодо її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 вивчалося службою у справах дітей Липинської сільської ради Луцького району Волинської області по місцю проживання неповнолітньої дитини та вказаною службою було складено висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, а служба у справах дітей, надання соціальної допомоги сім"ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради мала лише обстежити умови проживання відповідачки та надіслати Липинській сільській раді Луцького району відповідний акт обстеження житлово-побутових умов проживання відповідачки, що вони намагалися зробити, однак за першим їх візитом відповідачка їх не впустила у помешкання, а другий раз у будинок не було можливості зайти, оскільки в коридорі на підлозі встановлювали облицювальну плитку. Крім цього, у своїх поясненнях представник служби у справах дітей зазначила, що до неї у службу у справах дітей неодноразово приходила відповідачка та пояснювала, що вона не бажає, щоб її позбавили батьківських прав щодо її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , однак чому вона не з"явилася в судове засідання та не подала своїх доказів на спростування позовних вимог, їй невідомо. Враховуючи вищевказане, служба у справах дітей, надання соціальної допомоги сім"ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради щодо задоволення позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав покладається на думку суду.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення позивача, його представника, взявши до уваги письмові пояснення відповідачки, з`ясувавши дійсні обставини справи, заслухавши думку самої дитини, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Згідно із Декларацією прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно в атмосфері любові та матеріального забезпечення; у відповідності із ст.ст. 8, 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до законів України сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Відповідно до п. 2 ч.1 cт. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1 грудня 2005 року по 1 серпня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - дочка ОСОБА_3 . І хоч після розірвання шлюбу неповнолітня дочка сторін залишилася проживати разом зі своєю матір"ю ОСОБА_2 в місті Бережанах, однак фактично дитиною постійно опікувалася лише її бабуся ОСОБА_7 . А так як відповідачка належним чином не займалася вихованням дочки, тому в серпні 2019 року неповнолітня ОСОБА_3 переїхала на постійне місце проживання до свого батька в АДРЕСА_1 , де проживає і на даний час та з вказаного періоду перебуває виключно на утриманні свого батька, а відповідачка протягом вказаного часу матеріального утримання дитині не дає.

Вищевказані факти підтверджуються поясненнями позивача, його представника, поясненнями самої дитини та оглянутими в судовому засіданні документами: свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 1 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області; рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 1 серпня 2008 року про розірвання шлюбу; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданим 31 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Із довідки № 134/9.10, виданої 11 березня 2020 року виконавчим комітетом Липинської сільської ради, видно, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно унікального номеру запису в Єдиному державному демографічному реєстрі з 11 березня 2020 року по даний час є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Із оглянутих в судовому засіданні актів обстеження житлово-побутових умов проживання, складених 18 лютого, 19 березня та 23 вересня 2020 року комісією служби у справах дітей та соціального захисту населення Липинської сільської ради, видно, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , в благоустроєному будинку, загальна площа якого становить 280 кв.м.. В будинку зроблено сучасний ремонт, є всі зручності. В дитини є своя кімната, обставлена меблями та є комп"ютер. Дитина забезпечена одягом, взуттям, розвиваючою літературою. Доглядом та вихованням дитини займається батько ОСОБА_1 , який створив всі умови для повноцінного розвитку, проживання та виховання своєї дочки. Зі слів сусідів мати дитини ОСОБА_2 до своєї дочки не приїжджає, не займається її вихованням, не цікавиться її життям, матеріально не допомагає.

Оголошені в судовому засіданні письмові заяви жителів села Липини Луцького району Волинської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 самостійно виховує свою дочку ОСОБА_3 . За час перебування дитини з серпня 2019 року в селі Липини матір дитину не відвідувала, по місцю її проживання не з"являлася та участі у вихованні дитини не брала.

Досліджені в судовому засіданні довідки № 58 та № 88, видані 14 лютого та 17 березня 2020 року комунальним закладом «Луцький навчально-виховний комплекс загальноосвітньої школи 1-111 ст. № 22» ліцей Луцької міської ради, свідчать про те, що неповнолітня ОСОБА_3 навчається у вищевказаному навчальному закладі, про те матір ОСОБА_2 у школі дитину не відвідує та участі у вихованні не бере.

Із оголошених у судовому засіданні письмових пояснень неповнолітньої ОСОБА_3 видно, що до серпня 2019 року вона проживала в м. Бережанах, де за нею доглядала її бабуся ОСОБА_7 , однак її матір ОСОБА_2 не займалася її вихованням, не цікавилася її станом здоров"ям та не забезпечувала її необхідними речами та одягом. На зимові та літні канікули її забирав до себе в Луцьк батько, який купляв їй все необхідне до школи. В той час, коли вона проживала із бабусею в м. Бережанах, то періодично її забирала до себе її мама, яка в період з 2014 по 2019 роки проживала з різними чоловіками ( близько 10) у різних помешканнях. Мама абсолютно не займалася нею, а разом із співмешканцями постійно зловживала алкоголем та вела аморальний спосіб життя. Вона часто пропускала заняття у школі, бо матір її до школи не водила. Вона була неодноразовим свідком бійок, які виникали під час розпивання алкогольних напоїв. Матір, перебуваючи у нетверезому стані, неодноразово погрожувала їй та, виражаючись нецензурними словами, застосовувала до неї фізичне насильство. Вона також була свідком сексуального життя її матері, бо вона із матір"ю та її співмешканцями спала в одній кімнаті. Через таку поведінку матері у школі в неї не було друзів, оскільки однокласники підсміювалися над нею, мотивуючи тим, що її матір вживає алкоголь. Далі в своїх письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначила, що з серпня 2019 року батько забрав її до себе в м. Луцьк, влаштував її у школу та найняв репетиторів по предметах. Віддав у басейн на плавання. Крім цього, проживаючи з батьком, вона разом із дідусем і бабусею їздили відпочивати за кордон. По місцю проживання батька для неї створені всі умови для повноцінного життя та здобуття освіти. У своїх письмових поясненнях неповнолітня ОСОБА_3 бажає, щоб її матір було позбавлено батьківських прав.

Будучи запрошеною в судове засідання, неповнолітня ОСОБА_3 підтвердила правдивість своїх письмових пояснень та пояснила, що вона їх писала службі у справах дітей за власною ініціативою без будь-якого стороннього тиску. Суду пояснила, що її мама, влаштовуючи своє особисте життя, постійно змінювала співмешканців і місце проживання та, зловживаючи алкоголем, зовсім не приділяла їй уваги. Вона була очевидцем постійних п"янок, які закінчувалися п"яними розборками та скандалами, які супроводжувалися нецензурними лайками. Коли їй було 5 чи 6 років, мама проживала із співмешканцем ОСОБА_10 . Коли їй було 7 років, вони разом із мамою проживали в селі Лапшин Бережанського району у співмешканця ОСОБА_11 . Вона тоді ходила в перший клас і через те, що мала була зайнята своїм життям, вона часто спізнювалася, або взагалі не приходила на заняття у школу, а потім змушена була придумувати причини свого спізнення чи неявки, змушена була говорити неправду, що була хвора, або болів зуб, чи що вона ходила до лікаря. Приблизно у 2015-2016 році, коли їй було 9 чи 10 років, вона з Лапшина переїхала на проживання в Бережани та проживала у своєї бабусі. Мама той час жила із новим чоловіком ОСОБА_13 . На деякий час мама брала її до себе на проживання і вона знову була очевидцем п"янок, сканадалів. По місцю їх проживання були постійні п"янки та безлад. І хоч вона спала в окремій кімнаті, однак і вдень, і вночі чула непристойні звуки їх сексуального життя через що вона знову повернулася проживати до бабці. Пізніше мама проживала із співмешканцем ОСОБА_14 , а потім поїхала на роботу до Польщі, а тому нею знову займалася лише її бабуся. Згодом їй стало відомо, що мама повернулася з Польщі та протягом місяця була в Бережанах , однак їм про це не говорила, їй не телефонувала та не цікавилася її життям, бо у матері з"явився новий співмешканець ОСОБА_16 . Матір зловживала алкоголем та часто на людях появлялася у нетверезому стані через що однокласники підсміювалися над нею. Пригадує, як матір прийшла до школи у нетверезому стані та потім привела її по місцю своєї роботи і їй, як дитині, було стидно за таку поведінку матері. Крім цього, матір не цікавилася її життям, не купляла їй нової одежі, а тому вона себе відчувала непотрібною. Далі в своїх поясненнях неповнолітня ОСОБА_3 зазначила, що на літні та зимові канікули вона їздила до батька, який турбувався нею. Він їй купив все для школи та нову одежу. Враховуючи поведінку матері, вона вирішила залишитися проживати з батьком. Батько створив їй всі умови для нормального життя: найняв їй репетиторів і за короткий проміжок часу вона підтягнулася у навчанні та вивчила англійську мову, яку до цього дуже не любила. Вже двічі за порівняно короткий проміжок часу вона разом із дідусем і бабусею зі сторони батька їздила на оздоровлення в Єгипет. Завдяки батькові вона двічі в тиждень відвідує басейн та має тепер багато друзів. Вона знає про те, що саме зараз розглядається питання про позбавлення її матері батьківських прав та підтримує заявлені її батьком позовні вимоги, оскільки вважає, що мама "зламала їй дитинство". Далі в своїх поясненнях неповнолітня ОСОБА_3 зазначила, що мама нею зовсім не цікавиться. З цього часу як вона проживає із батьком, мама жодного разу не приїздила до неї, не надсилала їй подарунків, не передавала продуктів харчування, одежі чи коштів для її утримання та навіть не телефонувала. Дзвонити їй почала лише в грудні 2020 року і то не для того, щоб поспілкуватися та поцікавитися її життям, а телефонувала їй у нетверезому стані та обзивала її нецензурними словами. Вважає, що позов про позбавлення її матері батьківських прав є підставним, а тому просить його задоволити.

В силу ст. 51 Конституції України «Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття...».

Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 Закону України " Про охорону дитинства" передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав": ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Досліджений в судовому засіданні висновок відділу у справах дітей та соціального захисту населення Липинської сільської ради свідчить про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А так як із наведених доказів судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини, тому враховуючи вищенаведені обставини, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Тому, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, суд вважає, що відповідачку ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому суд вважає необхідним сплачені позивачем кошти у розмірі 840 гривень 80 копійок стягнути із відповідачки на його користь.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 164-165 Сімейного Кодексу України, Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001року, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007року та ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 19, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір у розмірі 840 ( вісімсот сорок) гривень 80 ( вісімдесят) копійок.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до ч.6 ст. 259 ЦПК України повний текст рішення суду складено 18 січня 2021 року.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.