Справа № 219/9016/21
Провадження № 2/219/3104/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 листопада 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Феняка О.Р., за участю секретаря Романченко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . В будинку також зареєстрована її двоюрідна сестра ОСОБА_2 . У січні 2016 року відповідач ОСОБА_2 виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, забрала свої особисті речі, не сплачує комунальних послуг та не приймає участі в ремонті будинку та його утриманні. Реєстрація ОСОБА_2 у будинку перешкоджає їй розпоряджатись та користуватись ним на власний розсуд, тягне за собою збільшення оплати за комунальні послуги, позбавляє можливості оформити субсидію.

На підставі викладеного, просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Повідомлена належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань про розгляд справи без її участі або про відкладення судового засідання від неї на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого 14 травня 2007 року приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Пигідою С.І., позивачу на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до довідки голови квартального комітету №30 м.Бахмута від 14.08.2021р., відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак з 2016 року не проживає.

Згідно акту, складеного 17.08.2021року головою квартального комітету №30 м.Бахмута, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , проте не проживає у будинку з 2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою (будинком) на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, відповідач ОСОБА_2 є членом родини позивача, яка з 2016 року у будинку не проживає, її особисті речі в ньому відсутні, у зв`язку із чим суд вважає, що її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст. 15, 18, 71, 72 ЖК України, Законами України «Про місцеве самоврядування», «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Артемівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача , яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.Р.Феняк