Справа № 487/146/21
Провадження № 2-з/487/1/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Дорош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Сукачова Євгена Сергійовича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла зазначена заява представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Сукачова Євгена Сергійовича про забезпечення морської вимоги, у вигляді арешту морського судна.

В обґрунтування заяви представник зазначив, що 07.05.2018 року Київським районним судом м. Одеси було відкрито провадження по судовій справі № 520/4947/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до компанії АХТЕ ЕЛЬБСТАР ШИФФАРТСГЕС (ACHTE ELB STAR SCHIFF AHRTSGES), компанії БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH&Co KG), компанії ПРОФІТ МЕРІТАЙМ ЛІМІТЕД (PROFIT MARITIME LIMITED), компанії ГАРД C.A. (GARD S.A.) про відшкодування шкоди завданої смертю фізичної особи. Суть позову: 4 вересня 2014 року ОСОБА_3 уклав трудовий договір про виконання моряком трудових обов`язків на посаді старшого механіка на судні «Anna-Meta», IMO: 9514406, прапор Ліберія на строк 5 місяців +/- 1 місяць на вимогу власника. Комерційним менеджером судна «Anna-Meta», IMO: 9514406 із листопада 2010 року є Компанія «Блументал Ймк Гмбх» унд Ко КГ (Blumenthal Jmk Gmbh&Co Kg) (118-12 Пальмайлє, м. Гамбург, Німеччина, 22767), відповідно до інформації із міжнародної бази даних суден Equasis). ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання трудових обов`язків на судні моряк помер, на момент смерті моряка судно перебувало у м. Шанхай Китайська Народна Республіка. Вимога ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо відшкодування шкоди заданої смертю виникла у зв`язку із загибеллю людини, тому вважають, що така вимога є морською. Морську вимогу до відповідачів заявлено в розмірі 80000,00 доларів США. Компанія BLUMENTHAL JMK GMBH&Co KG (118-12 Пальмайлє, м. Гамбург, Німеччина, 22767) є судновласником судна PLUTO IMO № 9432531, прапор Ліберія, тип суховантаж, місцезнаходження судна Миколаївський морський порт: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23. Комерційним менеджером судна PLUTO IMO № 9432531, прапор Ліберія, тип суховантаж є Компанія БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH&Co KG) (118-12 Пальмайлє, м. Гамбург, Німеччина, 22767), відповідно до інформації із міжнародної бази даних суден EQUASIS.

На думку представника позивачів невжиття забезпечення позову ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, оскільки боржник в особі представника не відвідує судові засідання в справі про відшкодування шкоди та в подальшому буде ухилятися від виконання судового рішення, яке може бути винесене по даній справі, позивач несе значні витрати на переклад документів та сповіщення відповідачів, судно є єдиним майном боржника на території України, що судновласник вправі звернутися до суду із метою зміни засобу забезпечення позову та внести на рахунок суду заставу у розмірі морської вимоги, що вимагає забезпечення. Тому просить суд :

Накласти арешт на судно PLUTO IMO № 9432531, прапор Ліберія, тип суховантаж, місцезнаходження судна Миколаївський морський порт;

Запропонувати Компанії БЛУМЕНТАЛ ЙМК ЕМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH&Co KG) внести на депозитний рахунок суду суму в розмірі морської вимоги та суму судових витрат, з метою найскорішого зняття арешту з судна для продовження його господарської діяльності;

Заборонити Капітану Миколаївського морського порту оформлювати і надавати дозвіл на вихід судна PLUTO IMO № 9432531, прапор Ліберія, тип суховантаж;

Ухвалу про арешт судна PLUTO IMO № 9432531, прапор Ліберія, тип суховантаж, направити для негайного виконання Капітану Миколаївського морського порту, Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України, Заводському відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, Херсонському прикордонному загону, Черноморській митниці держмитслужби.

Відповідно до ч.2 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

П. 2 ст. 42 Кодексу торговельного мореплавства України судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога,що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв`язку з заподіянням шкоди в результаті позбавлення життя або ушкодження здоров`я на суші або на воді у прямому зв`язку з експлуатацією судна.

Розмір відшкодування завданої смертю фізичної особи шкоди, заявлено в розмірі 80000,00 доларів США. Для забезпечення даних вимог про відшкодування шкоди як морської вимоги заявники просили накласти арешт на морське судно.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Одночасно, положеннями ст. 43 Кодексу торговельного мореплавства України зазначено умови, за яких судно може бути арештовано:

судно, стосовно якого виникли морські вимоги, може бути арештовано тільки за наявності хоча б однієї з таких умов:

а) вимога входить до категорії привілейованих вимог згідно з пунктами 1, 2, 3-5 і 7статті 359 цього Кодексу;

б) вимога ґрунтується на зареєстрованій заставі судна;

в) вимога стосується права власності на судно або володіння ним;

г) вимога, не зазначена у підпунктах "а", "б" і "в" цієї статті, але якщо особа, якій судно належить на праві власності на час виникнення вимоги, несе відповідальність за цією вимогою і є його власником на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна;

- фрахтувальник судна за бербоут-чартером несе відповідальність за цією вимогою і є фрахтувальником судна за бербоут-чартером або власником його на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна.

Будь-яке судно або судна можуть бути арештовані, якщо на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна або суден, вони перебувають у власності особи, яка несе відповідальність за морською вимогою і яка на час виникнення вимоги була власником судна, стосовно якого морська вимога виникла, або фрахтувальником такого судна за бербоут-чартером, тайм-чартером або рейсовим чартером.

Це правило не застосовується до вимог про право власності на судно чи володіння ним.

Арешт у торговельному мореплавстві це примусове затримання судна або вантажу на підставі рішення суду (Hill, 1985). При цьому якщо арешт вантажу здебільшого здійснюється у звичайному цивільно-правовому порядку, то арешт такої категорії майна, як морські судна, у більшості країн має специфічні особливості. Це зумовлене рядом факторів, зокрема, значною вартістю суден, їх здатністю самостійно пересуватися у просторі та переходити з одної юрисдикції до іншої, та, нарешті, тим, що затримання судна навіть на незначний час може спричинити його власникові та/або його законному держателю значних збитків.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається за його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається; оцінка такої відповідності здійснюється судом з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони.

Заявником не зазначено вартість судна, та його простою, не зазначено розмір зустрічного забезпечення з метою можливості застосування судом щодо заявника заходів, спрямованих на забезпечення інтересів судновласника, які можуть постраждати від необґрунтованого арешту,

На думку суду, вартість судна, його простою як майнових наслідків арешту судна не відповідає розміру вимог про відшкодування шкоди.

Крім того, заявником в заяві не доведено та не надано до матеріалів справи доказів, що смерть ОСОБА_3 пов`язана з експлуатацією судна, що дало б змогу визначити вимогу заявників як морську вимогу. Адже з доданих до заяви матеріалів вбачається, що його смерть настала внаслідок коронарної атеросклеротичної хвороби серця та не пов`язана з експлуатацією судна, відсутній причинно-наслідковий зв`язок.

Відповідно до п.п. 5, 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006року №9, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності,обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.

При цьому, згідно роз`яснень, які містяться в п.4 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведених положень законодавства та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в контексті вимог даної заяви, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з`ясувати яким чином обраний позивачем захід забезпечення позову буде захищати його права під час розгляду справи та у разі можливого задоволення позову до набрання рішенням законної сили.

Натомість, у поданій заяві про забезпечення позову на обґрунтування необхідності застосування у даному випадку саме такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на судно, представник заявників зазначає, що є ризик неявки відповідача до вирішення спору по суті, та в подальшому буде ухилятись від виконання судового рішення, що буде порушенням їх прав і ускладнить в майбутньому розгляд справи

Разом з тим, представником заявників не надано жодних доказів на підтвердження імовірності невиконання рішення суду відповідачем по справі, не наведено жодних ризиків.

Також судом враховано, що право приватної власності особи захищається не лише нормами національного законодавства, але і ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою вимог ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Тобто, зважаючи на те, що заявник належним чином не надав доказів на підтвердження імовірності невиконання в подальшому рішення суду відповідачем по справі та не обґрунтував наявність саме реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб призведе до порушення вимог ч. 3 ст.150 ЦПК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вид забезпечення позову, обраний позивачем, в даному випадку не буде співмірним із заявленими позовними вимогами, право, про захист якого просить заявник, не співвідноситься з майновими наслідками заборони, а також не буде дотримано вимог про пропорційність втручання у право на мирне володіння майном визначеним цілям.

Відповідно постанові ВС №6-846цс16: Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Аналогічні позиції викладені а постановах ВС від 21.11.18 р., справа № 752/6255/18 від 14.08.2019 р.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що заява про забезпечення морської вимоги не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.149-154, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Сукачова Євгена Сергійовича про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя: З.М. Сухаревич