ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 712/9357/20
Провадження № 22-ц/821/86/21
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Єльцова В.О

за участю секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); Кредитна спілка «Успіх»

третя особа: Перша Черкаська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 вересня 2020 року (ухвалену в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Токової С.Є) про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Кредитної спілки «Успіх», третя особа: Перша Черкаська державна нотаріальна контора про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, скасування арешту,-

в с т а н о в и в :

22 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), КС «Успіх», третя особа: Перша Черкаська державна нотаріальна контора про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, скасування арешту.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що звернувшись 21 липня 2020 року до Регіонального сервісного центру для заміни водійського посвідчення йому стало відомо про існування виконавчого провадження про стягнення коштів.

Звернувшись до Центрального відділу ДВС у м. Черкаси йому було повідомлено про необхідність сплати 1474,70 грн., і вказані кошти 10 серпня 2020 року ним в повному обсязі було сплачено.

В подальшому, вказує ОСОБА_1 , звернувшись до нотаріуса для зміни договору оренди землі, йому стало відомо про існування іншого виконавчого провадження за № 30711144, на що він подав заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Йому був наданий витяг, в якому містилась інформація, що в межах даного виконавчого провадження 23 лютого 2012 року було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а 30 серпня 2013 року виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із відсутністю в боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

В зв`язку з тим, що на даний час арешт з майна не скасований, що позбавляє його можливості в повній мірі здійснювати свої повноваження власника, вказує ОСОБА_1 , він змушений був звернутися до Соснівського районного суду м. Черкаси із даним позовом та просив постановити судове рішення, яким скасувати арешт на все майно позивача, накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої 23 лютого 2012 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції Петренко С.В., що зареєстрована в реєстрі обтяжень нерухомого майна під № 15591643.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 вересня 2020 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу ДВС в м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), КС «Успіх», третя особа: Перша Черкаська державна нотаріальна контора про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, скасування арешту - відмовлено.

Роз`яснено позивачу його право на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця відповідно до вимог статті 447 ЦПК України.

В апеляційній скарзі, поданій 16 листопада 2020 року, ОСОБА_1 , вважаючи, що оскаржувана ухвала винесена із порушенням норм матеріального і процесуального права, при недостатньо повному дослідженні фактичних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, просив суд скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 вересня 2020 року, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для відкриття провадження та розгляду справи по суті.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилається на те, що позивач, який мав статус боржника у виконавчому провадженні, не погоджується із постановою державного виконавця про накладення арешту на все майно боржника, прийшовши до висновку, що між сторонами відсутній спір про право.

ОСОБА_1 зазначає, що в рамках всіх діючих виконавчих проваджень заборгованість ним сплачено в повному обсязі, що підтверджено інформацією з єдиного реєстру боржників про відсутність заборгованості, а також відсутні будь-які відкриті (діючі) виконавчі провадження відносно нього. Таким чином, на думку ОСОБА_1 ,оскільки він не є стороною виконавчого провадження та не має права звертатися до суду в порядку розділу VII ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга, подана ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Так, статтею 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами; у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому самому третейському суді виявився неможливим; є рішення суду іноземної держави, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Жодної іншої підстави відмови у відкритті провадження цивільним процесуальним законом не передбачено.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ЦВ ДВС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), КС «Успіх», третя особа: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, в якому просив зняти арешт з майна, накладеного постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції Петренко С.В. від 23 лютого 2012 року, винесеної в рамках виконавчого провадження № 30711144.

Як вбачається із самої позовної заяви та приєднаних до неї матеріалів, на виконанні ЦВ ДВС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебувало виконавче провадження № 30711144, що розпочате на підставі виконавчого листа № 2-2-2635 від 22 грудня 2011 року, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь КС «Успіх» боргу в сумі 115215,15 грн., в рамках якого ОСОБА_1 виступав в якостіборжника. (а.с. 22)

Постановою головного державного виконавця ЦВ ДВС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Петренко С.В. від 23 лютого 2012 року було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

30 серпня 2013 головним державним виконавцем Петренко С.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення), у зв`язку із відсутністю в боржника майна.

При цьому, питання про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , державним виконавцем вирішено не було.

Зміст позовної заяви та доданих до неї документів свідчить про фактичну незгоду ОСОБА_1 з діями державного виконавця, пов`язаними із неприйняттям рішення про скасування арешту на майно боржника в рамках виконавчого провадження № 30711144, а не про оспорення права власності на належне ОСОБА_1 майно. Будь-яких доказів зворотнього позивачем надано не було.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті позовного провадження, так як реалізація права ОСОБА_1 на захист своїх прав та інтересів щодо непогодження з діями (бездіяльністю) державного виконавця має відбуватися шляхом оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК.

Приписами ч. 1 ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 наділений правом звернення до суду зі скаргою на дії, рішення державного виконавця в порядку приписів ст.447 ЦПК України.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Постановлена у справі ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 вересня 2020 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Кредитної спілки «Успіх»; третя особа: Перша Черкаська державна нотаріальна контора про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, скасування арешту - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

В.О. Єльцов

/Повний текст постанови виготовлений 18 січня 2021 року/