Справа № 385/904/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2021 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого: судді Ханас М.М.,

з участю секретаря судового засідання Хмельовської І.П.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гермаша С.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Гайвороні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу,

встановив:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на його користь матеріальної шкоди в розмірі 18 112 грн. 01 коп., а також сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликався на те, що між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 28.12.2017 року було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2761021. 15.08.2018 року, о 17 год. 00 хв., на автошляху Кишинів-Одеса мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Magnum», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріальні збитки. Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «УПСК», довірена особа ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулася до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АМ/761021 від 28.12.2017 року. На підставі страхового акта № ОЦ/173/001/18/0240 від 16.11.2018 року було виплачено страхове відшкодування у розмірі 18 112 грн. 01 коп., що стверджується платіжним дорученням № 1789 від 16.11.2018 року. 01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладеного договір № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АМ/2761021 від 28.12.2017 року.

Зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив кошти у порядку регресу, тому він вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою.

26.10.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти заявленого позову, вказавши, що належний йому транспортний засіб «Renault Magnum», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , був технічно справним, так як щорічно проходив технічний огляд. Під час руху на автодорозі Кишинів-Одеса автомобіль «Renault Magnum» підкинуло на вибоїні та причіпом зачепило автомобіль «Toyota Camry». Вважає необгрунтованим покликання позивача на технічну несправність транспортного засобу, оскільки не було складено акт огляду і технічну несправність транспортного засобу.

11.11.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав на необґрунтованість доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2018 року, яка набрала законної сили, тому відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України повторному доказуванню не підлягає.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09.07.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

29.07.2021 року позивач звернувся із заявою про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив відповідно до доводів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

Між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-срахова компанія» та ОСОБА_2 28.12.2017 року було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2761021, строк дії полісу до 04.01.2019 року (а.с. 63).

Крім того, між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-срахова компанія» та ОСОБА_2 28.12.2017 року було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2761020, строк дії полісу до 04.01.2019 року (а.с. 18).

15.08.2018 року, о 17 год. 00 хв., на автошляху Кишинів-Одеса мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Magnum», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Водій напівпричепа ОСОБА_2 не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки та відкритою задньою дверкою напівпричепа та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Toyota Camry». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Toyota Camry» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріальні збитки. Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 19-20).

17.08.2018 року до страховика ПрАТ «УПСК» від страхувальника ОСОБА_2 надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 15.08.2018 року, о 17 год. 50 хв., на автодорозі Кишинів-Одеса за участі забезпеченого транспортного засобу «Renault Magnum», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , зазначено причини пригоди: при русі по дорозі відкрилися задні двері фургона і пошкодили задню частину автомобіля «Toyota Camry» (а.с. 27).

У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «УПСК», ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «УПСК» із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2761021 від 28.12.2017 року (а.с. 29-31).

Згідно Акта огляду транспортного засобу «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , фототаблиць та ремонтної калькуляції, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Toyota Camry», склав 18 112,01 грн (а.с. 36-46).

На підставі страхового акта № ОЦ/173/001/18/0240 від 16.11.2018 року (а.с.47), ПрАТ «УПСК» виплатила ОСОБА_4 суму страхового відшкодування у розмірі 18 112 грн. 01 коп., що стверджується платіжним дорученням № 1789 від 16.11.2018 року (а.с.48).

09.01.2019 року ПрАТ «УПСК» було скеровано ОСОБА_2 претензію про відшкодування збитків в порядку регресу в сумі 18 112 грн. (а.с. 49-50).

01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 було укладеного договір № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АМ/2761021 від 28.12.2017 року (а.с. 9-17).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із п.п. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Згідно з підпунктом «а» пункту 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права. Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини завдавача шкоди. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

У частинах четвертій, п`ятій статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2018 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення визнав повністю, дане судове рішення набрало законної сили. Відтак, на підставі частини шостої статті 82 ЦПК України вказана постанова є обов`язковою для суду у цій справі.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Вказані обставини, встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, свідчать, що дорожньо-транспортна пригода є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану автомобіля «Рено Магнум», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом НОМЕР_2 , існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Таким чином, ПрАТ «УПСК» має право регресної вимоги про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки до ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Суд встановив, що саме дії (бездіяльність) ОСОБА_2 щодо порушення Правил дорожнього руху в частині неперевірки технічного стану автомобіля, внаслідок яких відбулося ненадійне зачинення дверей напівпричепу та відкриття задньої дверки напівпричепу під його керуванням під час руху, перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з настанням ДТП та спричиненням пошкоджень автомобілю «Тойота Кемрі», д.н.з. НОМЕР_3 , та дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди в порядку регресу.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 742/3364/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 357/11181/17, від 06 травня 2020 року у справі № 330/630/19, від 21.01.2021 року у справі № 348/2675/17.

Що стосується покликання відповідача ОСОБА_2 на ту обставину, що автомобіль страхувальника був технічно справним, так як щорічно проходив технічний огляд, то такі не можуть слугувати тою обставиною, на підставі якої відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що автомобіль марки «RenaultMagnum» підкинуло на вибоїні та причіпом зачепило автомобіль «ToyotaCamry», як такі, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами у справі. Зокрема, відповідачем не надано суду висновку експерта, у якому було б встановлено, що спричинення вказаного вище ДТП сталося не внаслідок несправності транспортного засобу відповідача, а через безпосередній вплив інших несприятливих факторів, зокрема, неякісного дорожнього покриття, тощо.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 103 ЦПК України експертиза призначається для з`ясування обставин, що мають значення для справи, у разі необхідності спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідних клопотань про призначення експертизи до суду також подано не було.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли саме страхові правовідносини, які засновані на регресі, та які регулюються ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ураховуючи вищенаведене, із ОСОБА_2 слід стягнути в користь ОСОБА_1 відшкодування витрат в порядку регресу в сумі 18 112 гривень 01 копійка.

Що стосується понесених позивачем витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно вимог п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 30.01.2019 року ОСОБА_5 , який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КВ № 6314 від 24.01.2019 року, уклав договір з ОСОБА_1 про надання правової допомоги (а.с. 51-52).

Детальний перелік послуг адвоката та їх оплата визначаються відповідно до умов додаткової угоди № 240 до договору про надання правничої допомоги № 30/01/2019 від 30.01.2019 року укладеної 28.05.2021 року (а.с. 53).

Представником позивача надано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), виконаних адвокатом для надання правничої допомоги, платіжне доручення № Р24А884692220А74897 від 28.05.2021 року, згідно яких загальна вартість витрат позивача на професійну правничу допомогу складає 5500 грн. (а.с. 54-55).

Ураховуючи вимоги ч.4 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.

Частиною 9 статті 139 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд із урахуванням думки сторін, критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, складності та конкретних обставин справи, приходить до висновку, що на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позовних вимог судовий збір підлягає стягненню з відповідача у користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 11, 512, 514, 599, 979, 1166, 1187, 1191 ЦК України, суд

ухвалив:

позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (адреса місцязнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 , р/р НОМЕР_6 в ПАТ «КБ ПриватБанк», МФО 320649) суму страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 18 112 (вісімнадцять тисяч сто дванадцять) гривень 01 копійка.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (адреса місцязнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 , р/р НОМЕР_6 в ПАТ «КБ ПриватБанк», МФО 320649) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (адреса місцязнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 , р/р НОМЕР_6 в ПАТ «КБ ПриватБанк», МФО 320649) 908 (дев`ятсот вісім) гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2021 року.

Суддя М. М. Ханас

Дата документу 17.11.2021