Справа №718/2582/21
Провадження №2-о/718/202/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Харабари А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіцмань справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона звернулась до управління пенсійного фонду в Кіцманському районі із заявою про призначення пенсії за віком. Вказує, що їй відмовлено у призначенні пенсії, оскільки необхідно представити ряд первинних документів, для підтвердження загального стажу роботи. Однак, трудову книжку заповнену 10.03.1979 року на ім`я « ОСОБА_2 », також, у вказаній трудовій книжці помилково зазначено дату її народження як « ІНФОРМАЦІЯ_1 » замість « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ,просила заяву задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про підтримання заявлених вимог і просила справу розглянути без її участі.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Справу розглянуто згідно ч.3ст.211 ЦПК Україниу відсутності учасників справи, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності.

Згідно ч.2ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку.

Так, ч.1ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, зі змісту ст.ст.55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу бачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом.

Частинами 1-2ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст.315 ЦПК України, в окремому провадженні суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПКгромадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_1 , свідоцтва про народження НОМЕР_2 , свідоцтва про народження НОМЕР_3 , свідоцтва про народження НОМЕР_4 , свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 трудова книжка належать ОСОБА_1 .

Таким чином, на підставі викладеного викладеного, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

На підставі наведеного, та керуючись ст.ст.234,256-259 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_6 , трудової книжки серія НОМЕР_7 від 10.03.1979 року, яка видана на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4ст. 268 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для поданняапеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішенняне було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.М. Мізюк