КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/7499/17-ц Головуючий у 1-й інст. - Ільєва Т.Г.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргупредставника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Макарової Анастасії Миколаївни на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року про зупинення провадження у справі за скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Левіцької А.С.,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левицької А.С.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року об`єднано для спільного розгляду скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції м. Київ Левицької Алли Сергіївни у межах здійснення виконавчих проваджень № 61936799 ( за провадженням № 4-с-132/21, № 61936904 (за провадженням № 4-с-142/21), № 61937076 ( за провадженням № 4-с-143-21) у справі за Єдиним унікальним номером № 757/7499/17-ц провадження № 4-с-132/21.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року клопотання представника позивачів (стягувачів) про зупинення провадження - задоволено.

Зупинено провадження №4-с-132/21 у справі № 757/7499/17-ц до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №757/7499/17-ц за касаційними скаргами: Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року; Кабінету Міністрів України на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2017 року, постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 29 червня 2021 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Макарова Анастасія Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про зупинення провадження у справі, а справу повернути до Броварського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду.

Посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання про зупинення провадження.

Вказує на те, що судом першої інстанції не зазначено, як те передбачено п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, в чому саме полягає об`єктивна неможливість розглянути справу 757/7499/17-ц до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №757/7499/17-ц.

Крім того вважає, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено питань, які розглядаються касаційним судом у справі № 757/7499/17-ц та які стосуються підстав вимог у даному провадженні чи умов, від яких залежить можливість суду розглянути скарги банку.

Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував той факт, що на момент прийняття оскаржуваної ухвали справа № 757/7499/17-ц на розгляді Великої Палати Верховного Суду не перебувала.

Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник боржника підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Представник заінтересованої особи при вирішенні апеляційної скарги посилався на розсуд суду.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції вважав, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до розгляду Великою Палатою Верховного суду цивільної справи № 757/7499/17-ц.

Апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звертаючись до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі №757/7499/17-ц представник позивачів (стягувачів) вказував на те, що існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства до закінчення розгляду Великою палатою Верховного Суду справи № 757/7499/17-ц за касаційними скаргами: Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року; Кабінету Міністрів України на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2017 року, постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року, тому указані обставини можуть вплинути на вирішення цього спору.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом вищезазначеної норми підставою зупинення провадження у справі є виключно об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість встановлення судом обставин справи, відповідних їм правовідносин та формування судом правових висновків щодо шляхів вирішення спору, без вирішення іншої справи.

До таких висновків дійшов Верховний Суд України у справі №6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, де, скасовуючи ухвалу про зупинення провадження до вирішення судом іншого позову, вказав, що визначаючи наявність підстав для зупинення провадження, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується у лише тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Визначаючи наявність обов`язкових підстав для зупинення провадження у справі (в даному випадку передбачених п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України), суд повинен врахувати, що така підстава для зупинення застосовується лише у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі, вимог та умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи та провадження, предметом її розгляду є скарга банку на дії державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження № 61936799.

Так, у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Таким чином, під час розгляду скарг на дії, рішення або бездіяльність державного виконавця суд здійснює перевірку правомірності оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності виконавця та досліджує лише ті обставини справи, які стосуються виконавчого провадження.

Під час розгляду скарг на дії, рішення або бездіяльність державного виконавця відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст.451 ЦПК України суд перевіряє обґрунтованість поданої скарги, правомірність оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, а також шкідливість/протиправність оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності для прав та інтересів заявника.

Отже, суд під час судового розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби досліджує тільки ті обставини, що викладені у скарзі заявника, а також встановлює наявність чи відсутність протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби на момент прийняття чи вчинення відповідного рішення, дії або допущення бездіяльності.

Крім того, прийняття чи скасування рішення суду взагалі не має значення для розгляду відповідної скарги, оскільки під час розгляду відповідних скарг суд досліджує та встановлює лише обставини, що пов`язані з виконанням судового рішення в межах конкретного виконавчого провадження, а також факт правомірності оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності держаного виконавця на момент його прийняття.

До того ж, не входить встановлення інших обставин щодо рішення суду, яке перебуває на виконанні до компетенції суду, який розглядає відповідну скаргу.

Судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі взагалі не наведена мотивація того, як факт розгляду справи №757/7499/17-ц та/чи її результати можуть вплинути на вирішення судом скарги банку на дії державного виконавця під час виконавчого провадження.

Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду у справі №308/5006/16-ц від 27 лютого 2019 року та у постанові Верховного Суду у справі № 1522/27468/12 від 07 листопада 2018 року.

Згідно приписів п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи, то зупинення провадження у даній справі виключно у зв`язку з тим, що на розгляді Великої Палати Верховного суду перебувають зазначені вище касаційні скарги, без встановлення конкретних обставин того, чому зібрані у даній справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом скарги на дії державного виконавця в межах конкретного виконавчого провадження з огляду на межі розгляду судом відповідних скарг до вирішення такого іншого спору, свідчить про відсутність підстави, за якою провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню.

Вищенаведене свідчить про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, яке призвело до неправильного вирішення справи, що в силу п.4 ч.1 та ч.2 ст.376 ЦПК України є окремою підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Постановою Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі №6-1367ЦСІ5 вказано, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Тому, сам лише факт перебування на розгляді Великої Палати Верховного Суду касаційних скарг у справі №757/7499/17-ц жодним чином не перешкоджає з`ясуванню та встановленню обставин, які є предметом розгляду скарги Банку на дії державного виконавця, та не впливає на їх оцінку.

Судом першої інстанції не було враховано вищезазначені вимоги законодавства та правозастосовної практики щодо того, що справа має бути розглянута судом протягом встановленого ч.1 ст. 450 ЦПК України строку, та зупинене провадження у даній справі суперчить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Відповідний правовий висновок стосовно необхідності дотримання судами принципу ефективності судового процесу викладений у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі №753/6245/17 та мав бути врахований судом під час вирішення питання про зупинення провадження у даній справі.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що зупинення провадження у справі за відсутності достатніх підстав, передбачених ст. 251 ЦПК України, порушує розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу, порушує права учасників даної справи на справедливий та публічний розгляд справи, і як наслідок - право на ефективний засіб юридичного захисту в суді.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Макарової Анастасії Миколаївни - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді