П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року м. Київ

Справа № 753/21264/20

Провадження: № 22-ц/824/12849/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Левенця Б.Б., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Коренюк А.М.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська - Житлосервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, з урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що товариство є обслуговуючою організацією будинку АДРЕСА_1 згідно розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 28.09.2007 року № 1014. ОСОБА_2 є власником квартири НОМЕР_1 у вказаному будинку. 22.07.2008 року між ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» та ОСОБА_2 укладено комплексний договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг. Розпорядженням КМДА № 1444 від 01.12.2017 року встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 , який є обов`язковим для сплати відповідачем у розмірі 7,24 грн за 1 кв.м загальної площі квартири за місяць з ПДВ. Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань у період з 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 13 438,44 грн, інфляційна складова боргу становить 827,55 грн, а 3 % річних згідно статті 625 ЦК України - 521,05 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року позов ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» 14 787,04 грн заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в частині утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, 2 102,00 грн судового збору, а всього - 16 889,04 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року залишено без задоволення.

Не погодившись із заочним рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають істотне значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити новесудове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що позивач не надав документів, які підтверджують його право надавати послуги з 2016 року відповідно до законодавства. Окрім того, розпорядження КМДА № 1444 від 01 грудня 2017 року, а взагалі від 15 листопада 2017 року втратило чинність на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 14 листопада 2019 року №1977 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)». Тобто, позивач з 14 листопада 2019 року визначає суму заборгованості відповідача в неправомірний спосіб. У розрахунку заборгованості позивачем не враховано стягнуті з відповідача суми на підставі судового наказу, який в подальшому був скасований. Також вказував, що з листопада 2019 року відповідачу приходять квитанції на сплату комунальних послуг від інших товариств. Вважав, що сума нарахувань за послуги, передбачені договором, повинна бути зменшена на суми, сплачені за вивезення побутових відходів, внесків за обслуговування вузла комерційного обліку, за опалення місць загального користування, на суми, сплачені за окремими відомостями щодо утримання консьєржів, та вже стягнути приватним виконавцем у розмірі 568,86 грн. Додатково повинні бути перераховані послуги щодо опалення місць загального користування у зв`язку з відключенням з 2016 року опалення холів біля ліфтів і сходових клітин.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 17 вересня 2021 року відкритоапеляційне провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Полтавська Н.В. в інтересах ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» заперечувала проти апеляційної скарги та зазначила, що на теперішній час у м. Києві не проведено конкуру щодо визначення управителя щодо жодного багатоквартирного будинку, а тому ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» продовжує надавати послуги з утримання будинку, де мешкає відповідач, до визначення співвласниками форми управління багатоквартирним будинком або оголошення результатів конкурсу щодо визначення управителя у встановленому законом порядку, а тому посилання апеляційної скарги про те, що позивач не надав документів, які підтверджують його право надавати послуги з 2016 року не приймаються колегією суддів до уваги. Посилання скаржника на те, що сума заборгованості повинна зменшитись є помилковим, оскільки ним ураховано інфляційні витрати та 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг. Просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 на підставі розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 1014 від 28 вересня 2007 року.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 .

22.07.2008 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_2 укладено комплексний договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг.

Згідно п.п. 2.1.2-2.1.3 підприємство зобов`язується забезпечити: надання співвласнику житлово-комунальних послуг та інших послуг згідно діючим розцінкам і тарифам та ведення особистого рахунку співвласника; доведення до відома співвласника змін витрат на утримання будинку та прибудинкової території і тарифів на послуги шляхом інформаційних об`яв.

Ціни і тарифи на комунальні, експлуатаційні та додаткові послуги по цьому договору встановлюються відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ПКМ України № 560 від 12.07.2005 року та відповідних розпоряджень КМДА.

Заборгованість співвласника по договорах, пов`язаних з утриманням будинку і сплатою житлово-комунальних та інших послуг, стягується в судовому порядку (п.п. 7.5-7.6 договору).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 має заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території, яка за період з березня 2019 року по жовтень 2020 року, становить 13 438,44 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та стягнув з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» 14 787,04 грн заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в частині утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із частиною третьою статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закону № 1875-IV) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частинами першою та другою статті 32 цього Закону передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Частиною першою статті 7 Закону № 1875-IV визначено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, в тому числі, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 2 пункту "а" частини першої статті 28 Закону України від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" зі змінами, внесеними Законом N 1198-VII від 10 квітня 2014 року, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 Закону № 1875-IV виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

10.06.2018 року окремі положення Закону № 1875, зокрема, щодо норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків, ремонту приміщень, будинків та споруд втратили чинність у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про житлово-кромунальні послуги» № 2189-VIII.

Відповідно до п. 3-1 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2189-VIII, договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

У разі якщо такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком можуть прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу електричної енергії і послуг з постачання та розподілу природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з частиною першою статті 14 цього Закону та укласти з виконавцями комунальних послуг письмові договори про надання відповідних комунальних послуг(пункт 4 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2189-VIII) .

Згідно п.6 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2189-VIII, у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласниками не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком та не оголошено конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", виконавчий орган місцевої ради (або інший орган - суб`єкт владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг) зобов`язаний оголосити і провести такий конкурс у тримісячний строк з дня отримання протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку із проханням призначити управителя.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Як зазначено відповідачем у будинку АДРЕСА_1 не створено ОСББ та не проведено конкурсу щодо управління вказаним будинком.

Також слід відмітити, що п.п. 5.1-5.3 договору передбачено, що договір укладається на три роки і набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Договір вважається продовженим на наступний термін, якщо жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його перегляд за один місяць до закінчення його дії. Договір може бути розірваним достроково у разі переходу права власності на квартиру до іншої особи при умові повідомлення підприємству про ці обставини.

Доказів про закінчення дії договору на підставі п.п. 5.2 або 5.3 матеріали справи не містять.

Тобто, ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» продовжує надавати послуги з утримання будинку до визначення співвласниками форми управління багатоквартирним будинком або оголошення результатів конкурсу щодо визначення управителя у встановленому законом порядку, а тому посилання апеляційної скарги про те, що позивач не надав документів, які підтверджують його право надавати послуги з 2016 року відповідно до законодавства на конкурсних засадах не приймаються колегією суддів до уваги.

В той же час, матеріали справи свідчать, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 14 листопада 2019 року №1977 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» визнано таким, що втратило чинність, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зокрема, від 15 листопада 2017 року N 1444 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим», зареєстроване в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 01 грудня 2017 року за № 246/1838».

Отже, з 14.11.2019 тариф на надання послуг за договором не встановлений центральним органом виконавчої влади, додаткові угоди до договору стосовно встановлення тарифів в матеріалах справи відсутні, що свідчить про безпідставне нарахування відповідачу плати за період з листопада 2019 року по 31 жовтня 2020 року.

Окрім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості убачається, що місячний платіж за надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території з березня 2018 року по жовтень 2019 року складає 654,50 грн, а з листопада 2019 року - 632,80 грн.

Доказів доведення до відома співвласника змін витрат на утримання будинку та прибудинкової території і тарифів на послуги на підставі розпорядження КМДА після втрати чинності розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15 листопада 2017 року № 1444 матеріали справи не містять.

З огляду на наведене, обґрунтованими колегія суддів вважає лише вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з березня 2018 року по жовтень 2019 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем, розмір такої заборгованості складає 8 357,84 грн.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо зменшення суми заборгованості, оскільки у п. 2.2.10 комплексного договору від 22.07.2008 року ОСОБА_2 та ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» погодили, що утримання служби консьєржів, телефонізації служби консьєржів організації системи по економії теплової енергії, опломбування квартирних лічильників, встановлення домофонів та інших заходів, що поліпшують мешкання в будинку, які не покриваються платою за квартиру та платою за утримання будинків та прибудинкової території, передбачено розпорядженням КМДА, співвласник зобов`язується додатково сплачувати 4,09 грн.

В даному випадку позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості саме за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на підставі розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15 листопада 2017 року № 1444, а не інших послуг, обумовлених комплексним договором від 22.07.2008 року.

Зміст положення ч. 4 ст. 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Отже, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

Згідно розрахунку заборгованості, сума інфляційних нарахувань за період з березня 2018 року по жовтень 2019 року складає 422,21 грн, а 3 % річних - 183,29 грн.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість позовних про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» 14 787,04 грн заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в частині утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, у розмірі 8 963,34 грн (8 357,84 + 422,21 + 183,29).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідач як власник квартири зобов`язаний утримувати належне йому майно, проте, не перевірив в повному обсязі правильності наданих позивачем розрахунків та помилився у визначенні періоду нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, та, як наслідок помилково стягнув із відповідача кошти у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Викладені в апеляційній скарзі доводи частково знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а тому колегія суддів на підставі положень статті 376 ЦПК України, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом зменшення розміру заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в частині утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням індексу інфляції та 3% відсотків річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з 14 787,04 грн до 8 963,34 грн. А відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Так, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За наведених обставин, пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати по сплаті судового збору у розмірі 1274,02 грн підлягають компенсації ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в частині утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням індексу інфляції та 3% відсотків річних, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська - Житлосервіс», з 14 787,04 грн до 8 963,34 (восьми тисяч дев`ятсот шістдесяти трьох) грн 34 коп.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Ковальська - Житлосервіс» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрати по платі судового збору у розмірі 1274,02 (одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн. 02 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.А. Пікуль

Б.Б. Левенець