Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2266/20

номер провадження 2/695/404/21

18 січня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Середи Л.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Біліченко С.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Вознесенської сільської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації, Золотоніський районний центр соціальних служб для сім`ї дітей та молоді про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся Виконавчий комітет Вознесенської сільської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

-позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі Ѕ від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з часу пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Виконавчий комітет Вознесенської сільської ради вказує, що відповідач постійного місця роботи не має, займається тимчасовими підробітками, не виконує батьківські обов`язки, проживає разом із малолітнім сином та співмешканкою, яка негативно ставиться до дитини, зловживає алкогольними напоями, також не працює. До Вознесенської сільської ради неодноразово надходили скарги від сусідів відповідача щодо бездоглядності дитини, яка схильна до бродяжництва. Відповідач жодних зусиль для покращення ситуації у родині та виправлення її на краще не прикладає. Постійним джерелом доходів у сім`ї є пенсія по втраті годувальника, яку отримує відповідач на сина після смерті матері дитини, та яку відповідач використовує на свій розсуд, але не на потреби дитини. 14.09.2020 негайно вилучено малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із загрозою його життю та здоров`ю, оскільки дитина залишила місце проживання і категорично відмовилась повертатися додому, посилаючись на те, що боїться за власне життя та здоров`я.

Ухвалою суду від 26.11.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з розгляду справи.

Підготовче засідання з розгляду даної справи призначено на 18.01.2021 о 16 год. 50 хв.

Позивач явку свого представника в підготовче судове засідання не забезпечив, згідно з наявною в матеріалах справи заявою від 18.01.2021 представник позивача просить суд задовольнити позов повністю на підставі наявних матеріалів справи, розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідач у підготовче судове засідання не прибув, надавши 18.01.2021 до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації у підготовче засідання не прибув, надавши до початку засідання заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримує повністю.

Згідно з наданим 18.01.2021 представником Служби у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації клопотанням просить вилучити Районний центр соціальних служб для сім`ї дітей та молоді Золотоніської районної ради з кола третіх осіб, у зв`язку з прийняттям Золотоніською районною радою рішення про його ліквідацію та відсутністю правонаступника даної установи.

Третя особа - Золотоніський районний центр соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, явку свого представника у підготовче засідання не забезпечила.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу по суті у підготовчому засіданні за наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 09.10.2006 Вознесенською сільською радою Золотоніського району Черкаської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батькамиОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , виданого 01.09.2017 Вознесенською сільською радою Золотоніського району Черкаської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 01.09.2017 складено відповідний актовий запис № 46.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує пенсію по втраті годувальника, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 Серія НОМЕР_4 , виданим 08.12.2017.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Вознесенської сільської ради від 18.09.2020 № 844, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Вознесенської сільської ради від 18.09.2020 № 840, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території сільської ради характеризується негативно, постійного місця роботи не має, на час надання довідки не працює, перебивається тимчасовими заробітками, схильний до вживання алкогольних напоїв. Має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихованням та утримання якого практично не займається. Сім`я ОСОБА_2 тривалий час перебуває на обліку сільської ради як сім`я, що потрапила у складні життєві обставини, так як неналежно виконуються батьківські обов`язки.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_2 від 29.05.2019, при обстеженні комісією встановлено, що ОСОБА_2 з сином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживають у бабусі ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , 1934 року народження за адресою: АДРЕСА_2 . Також у будинку за вказаною адресою без реєстрації проживають мати ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , 1958 року народження, пенсіонер та співмешканка ОСОБА_2 - ОСОБА_7 . Починаючи зі входу до житлового будинку (веранди) усюди бруд та захаращеність різними брудними речами. У будинку відчувався неприємний запах алкогольного перегару, санітарно-гігієнічні умови незадовільні. Дитина окремого ліжка та столу для навчання не має, готує уроки за тумбочкою під телевізор, показати речі дитини родичі не змогли. Зі слів бабусі дитини батько - ОСОБА_2 офіційно не працює, а по селу перебивається тимчасовими заробітками, тому пенсію по втраті годувальника, яку отримує на дитину використовує на власний розсуд. В господарстві нічого не утримується, огород посаджений, та під час проведення обстеження на ньому працювали дитина та його прабабуся - ОСОБА_5 , 1934 року народження. Під час проведення обстеження батько дитини спав п`яний на дивані, на якому зі слів бабусі також спить вона та малолітній ОСОБА_1 . Окреме ліжко в будинку є лише у прабабусі.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_2 від 20.08.2020, при обстеженні комісією встановлено, що ОСОБА_2 з сином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживають у домоволодінні померлої бабусі за адресою: АДРЕСА_2 . Також у будинку за вказаною адресою без реєстрації проживає співмешканка ОСОБА_2 - ОСОБА_7 . Зайшовши до будинку члени комісії відчули неприємний запах алкогольного перегару від ОСОБА_2 , у якого трусилося підборіддя. Санітарно-гігієнічні умови всередині житлового будинку умовно задовільні. У ОСОБА_1 є своя маленька спальна кімната, шафи для одягу немає, стіл для навчання знаходиться у залі. Шкільне приладдя придбано частково сусідкою, знайомим дитини та співмешканкою батька дитини. Зі слів ОСОБА_2 він офіційно не працює, по селу перебивається тимчасовими заробітками, тому пенсію по втраті годувальника, яку отримує на дитину використовує на власний розсуд. Сусіди повідомили, що батько дитини та його співмешканка часто беруть ОСОБА_1 на сміттєзвалище шукати металолом. В господарстві нічого не утримується, огород посаджений, але усюди бур`ян метрової висоти.

З матеріалів справи судом встановлено, що 20.08.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся з письмовою заявою до сільського голови Вознесенської сільської ради, в якій ОСОБА_1 вказав про існування обставин, що загрожують його життю та здоров`ю, а тому він пішов з дому та не бажає жити вдома з батьком, просив вилучити його з сім`ї.

Відповідно до акта виявлення та вилучення дитини у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю від 14.09.2020 у приміщенні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в якому фактично проживають ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його співмешканка ОСОБА_7 та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено малолітню дитину - хлопчика ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі скаргою дитини на образи, вкрай негативне відношення, пряму загрозу життю та здоров`ю малолітньої дитини, невиконання батьківських обов`язків зі сторони батька та погроз зі сторони співмешканки батька. У зв`язку з ситуацією, що склалась ОСОБА_1 вдома не проживає, змушений шукати притулку в сторонніх людей. Малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучається з вищевказаного домоволодіння у сім`ю громадянки ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та з якою у дитини склалися близькі стосунки, до вирішення питання про подальше перебування згідно із законом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Із систематичного аналізу положень пункту 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

З таким позовом до суду має право звернутися прокурор.

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину (ч. 3 ст. 170 СК України).

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать про винну та свідому поведінку відповідача щодо ухилення від участі у вихованні сина, про умисне і свідоме нехтування обов`язками батька, беручи до уваги встановлені обставини, що свідчать про наявність безпосередньої загрози для життя та здоров`я дитини, заяву відповідача подану до суду про визнання позову, відповідно до якої останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина.

Згідно з ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Частиною другою ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з абзацом першим ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю, інших дітей, утриманців не має, офіційно не працює, постійного доходу не має.

Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи потреби малолітньої дитини, а також те, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 21.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Частиною 1 ст.430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у сумі 1 681 грн 60 коп.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Заяву про визнання позову відповідачем подано до початку розгляду справи по суті.

Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову та задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави у сумі 840 грн 80 коп.

Щодо клопотанняпредставника Служби у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації про вилучення Районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді Золотоніської районної ради з кола третіх осіб у даній справі, у зв`язку з прийняттям Золотоніською районною радою рішення про його ліквідацію та відсутністю правонаступника даної установи, суд зауважує про таке.

Відповідно до рішення Золотоніської районної ради від 30.09.2020 № 40-13/VII «Про припинення діяльності Золотоніського районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді» вирішено припинити діяльність Золотоніського районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді шляхом ліквідації.

Частиною п`ятою ст. 104 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Водночас, згідно з наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостями, Золотоніський районний центр соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, ідентифікаційний код 21371924 станом на день розгляду справи в суді перебуває у стані припинення.

Відтак, враховуючи, що станом на час розгляду справи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено запису про припинення Золотоніського районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, суд висновує, що клопотання про його вилучення з кола третіх осіб у даній справі є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст., ст. 10, 141, 264, 265, 274 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Виконавчого комітету Вознесенської сільської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації, Золотоніського районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на його утримання на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 21.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: Виконавчий комітет Вознесенської сільської ради (19741, Черкаська область, Золотоніський район, с. Вознесенське, вул. Центральна, 21, ідентифікаційний код 04410427)

в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 );

Треті особи: Служба у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації (19700, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Садовий проїзд, 5, ідентифікаційний код 26043395);

Золотоніський районний центр соціальних служб для сім`ї дітей та молоді (19700, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Садовий проїзд, 5, ідентифікаційний код 21371924).

Суддя Л.В.Середа