Справа № 298/5/21
Номер провадження 2-о/298/7/21
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

16 січня 2021 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Великоберезнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності правовстановлюючих документів.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суддею враховано, що дана заява повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 175 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 318 ЦПК України.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

У порушення п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України заявницею не зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факти, які вона просить встановити, зокрема не зазначено причини неможливості виправлення допущеної помилки в правовстановлюючих документах позасудовим порядком, а саме шляхом звернення з відповідною заявою до органів, що видали такі документи.

Судовий порядок встановлення факту належності правовстановлюючого документу є єдиним способом усунення перешкод у реалізації прав власника у тому разі, якщо у виправленні помилки було відмовлено. Між тим матеріали справи не містять даних, що заявниця отримала таку відмову. До заяви також не додані документи на підтвердження невизнання факту належності правовстановлюючих документів.

Так, відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Так, заявниця вказує в заяві до суду, що їй необхідно встановити факти для можливості реалізувати своє право щодо відчуження майна, зокрема, укладення договору дарування квартири та земельної ділянки своєму онуку. Однак для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення чи надати відповідні дані про те, що така організація не існує та не має правонаступника. До заяви не приєднано довідки про неможливість одержання документів - рішення заінтересованої особи про відмову у видачі документа згідно мети встановлення факту й предмету встановлення факту, та не зазначено, з яких причин неможливо одержати документ, що посвідчує даний факт.

Такої відмови органів, що видали витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно та державний акт на право приватної власності на землю заявниця не надала, що зобов`язана зробити до звернення з заявою про встановлення юридичного факту до суду. Це вбачається з постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року з змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», про наведене вказано і в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Статтями 175, 177, 318 ЦПК України встановлені вимоги до заяви при подачі її до суду, проте заявником вони не виконані у цілому, а саме: не зазначені всі й належні заінтересовані особи, на права та обов`язки яких впливають правовідносини.

Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме:

- тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки;

- якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Також слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

При цьому, подані до заяви копії документів (письмових доказів) належним чином не засвідчені.

Вищевказані недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177,185, 260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Великоберезнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку неусунення недоліків у визначений судом термін, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зизич В.В.