ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/724/20 Номер провадження 22-ц/814/178/21Головуючий у 1-й інстанції Козир В. П. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Чумак О.В.

суддів Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Акцент-банк" на заочне рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Козир В.П., у справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2020 року АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідач звернулась до ПАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-банку, таким чином між сторонами укладено кредитний договір №SAMABWFC3 від 21.10.2018 року, у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказує, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та у межах кредитного ліміту.

Відповідач ОСОБА_1 у свою чергу не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором станом на 05.07.2020 у загальній сумі 20122,66 грн, яка складається з: 12152,57 грн заборгованість за тілом кредиту; 7970,00 грн заборгованість по відсоткам, а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Заочним рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2020 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMABWFC3 від 21.10.2018 у розмірі 20122,66 грн. - відмовлено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, АТ «А-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі банк, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення місцевого суду внаслідок неповного дослідження обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та неналежне застосування норм матеріального права, просив рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідач була належним чином ознайомлена про умови кредитування, так як особистим підписом у анкеті-заяві позичальник приєдналась та погодилась з Умовами і правилами надання банківських послуг, які є загальними та їх підписання сторонами не є обов`язковим.

На підтвердження надання інформації відповідачу з приводу умов кредитування, позивач вказує на наявність витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», та Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який відповідачем був підписаний при перевипуску кредитної карти 24.05.2019 року.

Крім того, вказує, що відповідач після отримання картки активно користувалась нею. Вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за кредитним договором.

Посилається на те, що з наданого розрахунку вбачається користування відповідачем кредитними коштами та їх неповернення у повному обсязі та в обумовлені договором строки, тому банк має право на стягнення простроченого тіла кредиту та процентів.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подавався.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до положень ч. 2 ст. 369 цього Кодексу без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.10.2018 відповідачкою ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 7).

Надана позивачем копія анкети-заяви, підписана відповідачкою, не містить інформацію про кредитний ліміт, про встановлення якого просила відповідачка, погоджену сторонами процентну ставку за користування таким кредитним лімітом, строк кредитування тощо, а також інформацію про банківські картки, які б мали б бути випущені банківською установою.

Встановлено, що з наданого позивачем витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-банк», розміщеного на сайті http://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» вбачається, що ці умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає Клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом. Випуск карки і відкриття рахунку карти здійснюється у разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску Клієнту Карти (п. 2.1.1.1). Для надання послуг Банк видає Клієнту Картку. Її тип визначено в Договорі, частиною якого є Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Датою укладення договору є дата отримання Карти, зазначеної у заяві (п. 2.1.1.2.1). Картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовому боці Картки, включно (п. 2.1.12.15).

Зважаючи на встановлено, місцевий суд дійшов висновку, що підписання клієнтом банку заяви-анкети не є беззаперечним доказом видачі кредиту банком та отримання такого кредиту позичальником, оскільки після розгляду заяви-анкети банк приймає рішення про видачу кредиту або про відмову у видачі кредиту. У разі позитивного рішення, банк видє кредитну картку, про яку просив клієнт у заяві-анкеті, з дати отримання якої між сторонами виникають договірні відносини щодо укладення кредитного договору у межах строку дії виданої картки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в наданій позивачем анкеті-заяві відсутнє посилання на тип кредитної картки, докази прийняття банком відповідного рішення про випуск картки, докази видачі такої кратки відповідачці, а отже твердження позивача про отримання та не погашення кредиту відповідачкою ним не доведені належними та допустимими доказами..

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції правильно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що витяг з Умов і правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» не містить дати та підпису відповідача ОСОБА_1 .

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і правила розуміла відповідач, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.

Судом першої інстанції також встановлено, що підставою для виникнення між сторонами договірних правовідносин є прийняття банком рішення про видачу кредиту та видача кредитної картки позичальнику.

Матеріали справи не містять доказів прийняття банком саме позитивного рішення щодо видачі кредиту відповідачу ОСОБА_1 , та доказів видачі їй кредитних карток. Отже, стороною позивача не доведено факту існування домовленостей між сторонами про укладення кредитного договору та про умови кредитування.

Доводи апелянта про ознайомлення відповідача ОСОБА_1 з паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який містить всі умови кредитування, під час перевипуску кредитної карти не заслуговують на увагу суду, оскільки надана апелянтом копія зазначеного паспорту не містить підпису ОСОБА_1 , та відомостей про видачу їй кредитної карти.

Інші доводи апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк», які зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, правильних висновків місцевого суду не спростовують, тому залишаються колегією суддів без задоволення.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам, узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, у постановах Верховного Суду у справах № 364/737/17 від 14.06.2018, № 492/1149/16-ц від 18.10.2018, № 373/251/17 від 31.01.2019, у справі №372/2767/16-ц від 24.01.2019, № 344/3627/169-ц від 12.06.2019.

Отже, рішення місцевого суду не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Т.О. Кривчун