У х в а л а

Іменем України

15 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 309/601/19-ц

провадження № 61-16409 ск 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 12 листопада 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 липня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та визнання права власності на 1/2 частину будинку та розподіл його в натурі; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання будинку та меблевих наборів дошлюбним майном подружжя, поділ рухомого майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня

2005 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Розділено житловий будинок АДРЕСА_1 у такий спосіб: ОСОБА_3 виділено квартиру № 1 у будинку, виділивши

на першому поверсі - кухню-столову, ванну, вбиральню, коридор, житлову кімнату, два холи, балкон, всього 109.38 кв. м; на другому поверсі - хол,

дві житлові кімнати, балкон, всього 95.3 кв. м; з цокольного поверху коридор, дві приміщення, більярдну, всього 73,5 кв. м; загальною площею 278,18 кв. м;

з господарських приміщень виділити гри приміщення загальною площею

32.01 кв. м. ОСОБА_1 виділено квартиру № 2 у будинку, виділивши приміщення на 1 поверсі - хол, житлову кімнату, коридор, всього 75,4 кв. м;

на другому поверсі - вбиральню, ванну, кухню-столову, житлову кімнату, коридор, всього 113,8 кв. м; з цокольного поверху - гараж, дві приміщення, пральню, всього 272,2 кв. м, загальною площею 272,2 кв. м; з господарських приміщень виділено шість приміщень загальною площею - 45,61 кв. м; котельню площею 7,0 кв. м та коридор площею 11,1 кв. м на цокольному поверсі, залишивши у спільному користуванні сторін.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 053 грн 17 коп., компенсації за меншу частку реально виділеної частини з ідеальної долі належної їй у будинку, що підлягає розподілу.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 6 390 грн за належну їй 1/2 частину з автомобіля «Форд Транзит», номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився у спільній сумісній власності подружжя.

Автомобіль «Форд-Транзит», номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, залишено у власності ОСОБА_1 .

Інше рухоме майно розділено між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно до списку поданого та погодженого ними у судовому засіданні

у такий спосіб: позивачці виділено газову плиту, 3 килими, палас, пральну машинку, стіл для комп`ютера, комп`ютер, телевізор з підставкою; відповідачу виділено - підставку під телефон, подовжувач телефону, більярдний стіл, конвектор, акваріум, телевізор.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Хустського районного суду Закарпатської області

від 24 травня 2005 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що з довідки Хустського державного підприємства технічної інвентаризації

від 15 січня 2019 року № 2847 він дізнався про те, що реєстрація спірного житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 станом на

24 травня 2005 року відсутня. Тобто суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення у справі, дійшов помилкового висновку про можливість розподілу нерухомого майна, оскільки спірний житловий будинок не був введений до експлуатації та не проведено його державної реєстрації, а тому розподілу підлягали лише використані будівельні матеріали. Вважає цю обставину нововиявленою, про яку на час розгляду справи він не знав і не міг знати. Заявник посилався на пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 12 листопада 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2005 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 13 липня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області

від 12 листопада 2020 року залишено без змін.

04 жовтня 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зав`язку представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано касаційну скаргу (надійшла 08 жовтня 2021 року), у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, прийняти нову постанову про задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 12 жовтня 2021 року визнано наведені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень неповажними. Касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, запропоновано надати заяву про поновлення строку касаційного оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення, докази сплати судового збору, у встановлених порядку та розмірі. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий судом строк представник заявника направив до суду матеріали на усунення недоліків, зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року, у яких порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження оскаржуваних судових рішень. На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилається на те, що повний текст постанови апеляційного суду отримано ним 26 вересня 2021 року, надавши відповідні докази.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку

на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску

з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судових рішень заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.

Перевіривши доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається,

що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені

в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні,

що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини,

що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

За змістом частини першої статті 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Відповідно до частин другої та третьої статті 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно застосувавши положення статей 423, 429 ЦПК України, встановивши, що наведені заявником підстави та обставини у розумінні положень ЦПК України не є нововиявленими, а тому вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення не могли.

У абзацах першому та третьому пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини,

а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Посилання представника заявника у касаційній скарзі про те, що станом на

24 травня 2005 року (день ухвалення судового рішення по суті у справі) спірний житловий будинок не було введено до експлуатації, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки такі обставини входять до предмету доказування у справі і підлягають встановленню при розгляді справи по суті згідно з принципом змагальності та є процесуальним обов`язком сторін.

По суті доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду апеляційної інстанцій

не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 390 ЦПК України, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити представникові ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 12 листопада 2020 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 13 липня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 12 листопада 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 липня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та визнання права власності на 1/2 частину будинку та розподіл його в натурі; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання будинку та меблевих наборів дошлюбним майном подружжя, поділ рухомого майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник