1Справа № 331/3937/19 2/335/113/2021
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Фоміної Л.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в особі представника адвоката Касьяненко Ганни Олександрівни до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі- продажу недійсним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі- продажу (переведення право покупця за цим договором),

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 в особі представника адвоката Касьяненко Ганни Олександрівни звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі- продажу недійсним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі- продажу (переведення право покупця за цим договором), в обґрунтування позову вказавши наступне.

06.09.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АФЦ Баварія» та ОСОБА_5 була укладено Контракт № 16-52А. Відповідно до розділу 1 контракту ОСОБА_5 було прйдбано легковий автомобіль марки «BMW F15 Х5 sDrive25d», 2016 року виготовлення, Об`єм1 двигуна 1995 см.куб., «Alpine White non-metallic».На час укладання вказаного контракту ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 . Тому, юридично відповідачі набули статусу співвласників автомобілю як подружжя незалежно від того, що автомобіль зареєстровано, тільки на ОСОБА_5 .

Згідно з п. 2. 1 контракту вартість автомобіля склала 1 354 655,09 грн. Передано вказаний автомобіль ОСОБА_5 було 13.10.2016 року. Вказаний автомобіль було фактично придбано за його грошові кошти, так як відповідачі вказаних грошових коштів не мали.

Факт наявності грошових коштів у нього та придбання автомобілю за його кошти підтверджується наступними документами, а саме: довідкою про доходи ФГ «ДЕМЕТРА АГРО 2008»; довідкою про доходи ТОВ «НВП СОРТОСТАНЦІЯ»; договір зворотної фінансової допомоги» № 06/09 від 06.09.2016 року; видатковим касовим ордером від 28.09.2016 року; видатковим касовим ордером від 22.09.2016 року; видатковим касовим ордером від 21.09.2016 року; видатковим касовим ордером від 20.09.2016 року; видатковим касовим ордером від 19.09.2016 року; видатковим касовим ордером від 16.09.2016 року; видатковим касовим ордером від 15.09.2016 року; видатковим касовим ордером від 14.09.2016 року; видатковим касовим ордером від 13.09.2016 року; видатковим касовим ордером від 12.09.2016 року; видатковим касовим ордером від 09.09.2016 року; договором позики № 17/06 від 17.06.2016 року; видатковим касовим ордером від 08.09.2016 року.

Для придбання автомобілю ним було передано ОСОБА_5 грошові кошти з метою придбання вказаного автомобілю, які відповідно до п. 4.5. контракту були перераховані на банківський рахунок ТОВ «АФЦ Баварія».

ОСОБА_5 є його донькою питання щодо оформлення автомобілю саме на неї не виникало так як існували довірчі стосунки між батьком та донькою та певна домовленість.Підставами для укладення такого договору було те, що існувала домовленість про те, що на першу його вимогу донька переоформить автомобіль на нього або на його дружину ОСОБА_6 . У січні 2018 року йому стало відомо про те, що ОСОБА_5 намагається продати автомобіль. У в зв`язку з чим він звернувся з вимогою про переоформлення його автомобілю на нього або дружину, так як фактично він є його власністю. Однак, отримав відмову у в зв`язку з чим він був вимушений купити вказаний автомобіль у ОСОБА_5

30.01.2018 року ним було вдруге придбано автомобіль вже у ОСОБА_5 та оформлено на дружину ОСОБА_6 , про що свідчить договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7513/18/000279.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати частково недійсним контракт № 16-52А у частині покупця укладений 06 вересня 2016 року між ОСОБА_5 Та ТОВ «АФЦ Баварія» на придбання легкового автомобілю марки «BMW Fl5 Х5 sDrive2d», 2016 року виготовлення, об`єм двигуна 1995 см.куб., «Alpine White non-metallic» перевівши право покупця за цим контрактом на ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 28.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

02.01.2020 року від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Бичковського О.О. надійшов відзив в якому він зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, a підстави позовних вимог, які викладенні в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та є недоведеними. Позивачем не доведено належними і допустимими доказами спрямованості волі сторін в правочині - безпосередньо продавця автомобіля - Товариства з обмеженою відповідальністю "АФЦ Баварія" та покупця ОСОБА_5 на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, зокрема, укладення Контракту №16-52А від 06.09.2016 року із купівлі-продажу автомобіля за яким його покупцем виступає саме Позивач. До того ж Позивачем не доведено, факт настання між Товариством з обмеженою відповідальністю "АФЦ Баварія", як продавцем та ОСОБА_5 , як покупцем інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені укладеним між ними контрактом №16-52А від 06.09.2016 року в частині покупця. З огляду на зазначене, Позивачем не надано належних, допустимих, і достовірність та достатніх доказів, які б підвереджували, що існувала домовленість між Позивачем та Відповідачем 2, за умовами якої на першу вимогу Позивача Відповідач 2. повинна переоформити автомобіль на Позивача або його дружину - ОСОБА_6 , а також не надано жодних доказів виконання Позивачем обов`язків власника щодо утримання (оплата поточного ремонту та інше) зазначеного автомобіля.

Представником відповідача до суду подано відповідь на відзив, згідно до якого, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі, вказавши, що факт продаж житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 було здійснено за вісім років до придбання автомобілю. Доказів того, що грошові кошти від продажу будинку протягом восьми років збереглись у відповідачів і що були витрачені саме на придбання автомобілю відповідачі не надали. Автомобілі, які зареєстровані за відповідачем, взагалі не мають відношення до предмету спору так як, вони були зареєстровані та в подальшому знятті з реєстрації до укладання шлюбу. Інші докази надані відповідачами є неналежними доказами.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , позов підтримала у повному обсязі і просить його задовольнити на підставах, викладених у позовній заяві. Зазначала, що позивачем належними доказами доведено, що позивач має матеріальну можливість придбати автомобіль, про що надав відповідні докази, а відповідачі такої матеріальної можливості не мали, оскільки згідно довідки податкової інспекції відповідач ОСОБА_3 мав дохід, якого не вистачить на придбання автомобіля, а тому вимоги підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі, мотивували свої доводи, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_4 у судовому засіданні 12.06.2020 року, будучи допитаним в якості свідка пояснив, що він купив автомобіль, який було зареєстровано на його доньку. Була домовленість, що за вимогою вони йому повернуть автомобіль. Таким чином купили автомобіль за його кошти. Автомобілем користувалася його донька, він та зять. Потім пройшов час йому потрібні були кошти і він звернувся до них щоб повернули, але цього не сталося. Вони відмовилися та сказали, що їм потрібні гроші, вони хотіли автомобіль продати, на що позивач не погодився. Позивач вказав, що весь час давав відповідачам кошти у зв`язку із чим донька переписала автомобіль на його дружину. Це було коли сталися негаразди у зятя. Вони машину продали та вирішили купити собі нову. Після цього ОСОБА_3 написав, що його права порушені і почав з ним судитися. Позивач також вказав, що у 2016 році він передав п`ятдесят тисяч доларів у дворі дома позивача. Приїжджала донька з чоловіком, він їм передав гроші і попрохав своїх знайомих бути свідками. Було 2 свідка. Розписки не брав, так як це його донька. Гроші давав у гривнях у розрахунку з доларів. Також, коли була домовленість про автомобіль донька перебувала у шлюбі. ОСОБА_3 сам обирав автомобіль, він сказав, що вона коштує 55 тис, 50 дає позивач, 5 відповідачі. А автомобіль коштував сорок три тисячі. Коли оплачували автомобіль він не був присутній. На той час у нього була довіра до зятя.

Представник відповідача ОСОБА_2 , в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує і просить у його задоволенні відмовити з підстав недоведеності позовних вимог, обґрунтовуючи свої заперечення проти доводів позовної заяви аналогічно викладеному у відзиві на позов. Зазначав, що допитані за клопотанням позивача свідки не надали належних показів щодо вказаних у позові обставин, а долучені до матеріалів позивачем докази не свідчать про те, що саме ОСОБА_4 є покупцем за вказаним договором. Вважає подання цього позову проявом конфліктних стосунків між сторонами і бажання тиску на відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 , в судовому засіданні 04.03.2020 року, будучи допитаним в якості свідка пояснив, що у сторін є ще одна справа в Жовтневому суді, де він бажає повернути їх автомобіль. Він бажає, що автомобіль повернули в родину. Вказав, що автомобіль придбавався у 2016 році. Він бажав зробити подарунок дружині на день народження на тридцятиріччя. Автомобіль мав бути білого кольору, вони обирали колір, комплектацію і замовили його у вересні та уклали контракт. Вони внесли передплату в касі «Баварія», а коли автомобіль приїхав, заплатили решту. Автомобіль вони обслуговували, робили огляд технічний. Також вказав, що автомобіль вже чотири рази після цього перепродали. Автомобілем користувалася дружина та інколи він. Розмови про те, що його дружина бажала взяти гроші на автомобіль не було. Не було необхідності також і позичати гроші. ОСОБА_4 при придбанні автомобіля не було, він не брав участі при купівлі автомобіля. Гроші він не давав. З ОСОБА_4 у нього складні стосунки. Стосунки зіпсувалися у 2017 році. Коли автомобіль переоформили, вони з дружиною були у сварці. Домовленостей з ОСОБА_4 по цьому автомобілю не було. ОСОБА_3 також зазначив, що у нього достатньо майна, щоб придбати автомобіль. У нього було продано будинок у 2008 році у той час у доларах це було близько сто шістдесят тисяч доларів, гроші переводив у долари та євро, вони примножилися та був ще бізнес з 2016 року по маршрутним таксі, потім він перейшов на автобуси. Цим бізнесом він займався до 2017 року. У нього також ж пай. Вони самодостатня родина і може дозволити собі придбати такий автомобіль. Позов не підтримує і просить у його задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні 06.08.2020 року, будучи допитаною в якості свідка пояснила, що в 2016 році вони з чоловіком вирішили придбати автомобіль БМВ Х5. Вони обирали комплектацію. Ходили до салонів ще починаючи з серпня 2016 року. Вони одразу заплатили 10 відсотків від суми. Кошти їй дав її чоловік ОСОБА_3 . У 2018 році вони з чоловіком почали сваритися, батьки казали, що треба розлучатися. Матір та батько запропонували переоформити автомобіль на матір, тому що нібито чоловік у неї все забере та залишить її на вулиці. Все це було дуже сумбурно. Батьки її привезли, їй дали документи та вона їх підписувала. На цьому автомобіль після цього батько не дозволив їй їздити. З січня 2018 року вона вже була без цього автомобіля. Потім вони з чоловіком примирилися. З батьком вона перестала спілкуватися в березні 2019 року, після нападу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , пояснив, що є знайомим позивача. Одного дня ОСОБА_4 його покликав у гості додому. Під`їхала донька ОСОБА_4 з зятем. ОСОБА_4 передав якісь пакет. Свідок не бачив як передавалися грошові кошти, ким і кому, а також особисто не чув про будь-яку домовленість між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що є знайомим позивача ОСОБА_4 . Свідок пояснив, що ОСОБА_4 мав намір купити автомобіль, але який саме, свідок не знає. Про бажання придбати автомобіль свідку відомо зі слів ОСОБА_4 . Одного дня його покликав у гості ОСОБА_4 . Він під`їхав разом із ОСОБА_7 , вони спілкувалися, бачили гроші у ОСОБА_4 . Також приїхала його донька ОСОБА_9 та зять. Свідок бачив, як ОСОБА_4 передавав пакет комусь із ОСОБА_10 . Однак, що було в пакеті і кому конкретно його було передано пояснити не може.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що є знайомим ОСОБА_4 і чув як позивач розмовляє з кимось по телефону за автомобіль, однак за який саме автомобіль йшла мова пояснити не може та вважає, що розмова відбувалася з ОСОБА_5 .

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є дочкою позивача ОСОБА_4

10.10.2010 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, який зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 315.

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_5 був придбаний автомобіль BMW F15 Х5 sDrive25d, 2016 року виготовлення, об`єм двигуна 1995 см3, колір "Alpine White non-metallic", VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі за текстом- автомобіль).

Так, 06.09.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АФЦ Баварія", як продавцем в особі директора ОСОБА_12 , діючого на підставі Статуту, з одного боку та ОСОБА_5 , як покупцем, був укладений Контракт №16-52А.

За умовами зазначеного Контракту №16-52А від 06.09.2016 року Продавець зобов`язався поставити та передати, а Покупець зобов`язався оплатити та прийняти 1 (один) новий автомобіль марки "BMW F15 Х5 sDrive25d" 2016 року виготовлення, об`єм двигуна 1995 см3, колір "Alpine White non-metallic", VIN: НОМЕР_1 , найменування моделі, ціна та специфікація якого міститься в Додатку №1 від 06.09.2016 року, який є невід`ємною частиною Контракту.

Пунктом 2.1 Контракту №16-52А від 06.09.2016 року, на день підписання Контракту сторонами визначена вартість автотранспортного засобу в сумі - 1 354 655,09 грн. включаючи податок на додану вартість в сумі - 225 775,85 грн.

Відповідно до п.4.5 Контракту №16-52А від 06.09.2016 року було визначено, що всі платежі ОСОБА_5 (Покупець) по Контракту повинні здійснюватися у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Продавця, а саме р/р 1469 в м. Київ, МФО 320854, .

13.10.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АФЦ Баварія" (), як продавцем в особі директора ОСОБА_12 , з одного боку та ОСОБА_5 був укладений Договір купівлі-продажу нового транспортного засобу №16-52А.

13.10.2016 року між ОСОБА_5 як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "АФЦ Баварія", як продавцем був укладений Акт №16-62 прийому- передачі автомобіля - "BMW F15 Х5 sDrive25d" 2016 року випуску, об`єм двигуна 1995 куб.см., номер двигуна НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_1 , відповідно до умов Контракту №16-52А від 06.09.2016 року.

Разом з автомобілем, згідно Акту №16-62 прийому-передачі автомобілю від 13.102.1016 року, продавець надав ОСОБА_5 :1) вантажна митна декларація завірена копія; 2) договір купівлі продажу нового транспортного засобу для реєстрації Товару в територіальному органі з наданням сертифікату послуг МВС; 3) сертифікат відповідності - завірена копія; 4) сервісна книжка;

5) акт прийому-передачі; 6) акт прийому-передачі транспортних засобів ДАІ; 7) транзитні номерні знаки; 8) керівництво користувача; 9) ключі від автомобілю 2 шт.; 10) дилерський договір - завірена копія. Також один новий автомобіль BMW F15 Х5 sDrive25d, вартістю 1 091 235,99 грн., ПДВ 218247,20 грн., загальною вартістю 1 309 483,19 грн.

13.10.2016 року Регіональним сервісним центром МВС в Запорізькій області на підставі Договір купівлі-продажу нового транспортного засобу №16-52А від 13.10.2016 року та вантажно-митної декларації №125130014/2016/493563 від 10.10.2016 року автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_5

30.01.2018 року між Запорізькою філією Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО - СТАТУС", (), як комісіонером та ОСОБА_5 , як комітентом був укладений Договір комісії №7513/18/000279.

Відповідно до п. 1.1 Договору комісії №7513/18/000279 від 30.01.2018 року Комісіонер і зобов`язався за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від і свого імені один або декілька правочинів, щодо продажу транспортного засобу (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу) відповідно до п. 189.3, ст. 189 Податкового кодексу України: марка, модель BMW Х5, 2016 року випуску, колір білий, номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за власником 13.10.2016 року, за ціною узгодженою сторонами 1207 537,88 грн.

30.01.2018 року між Запорізькою філією Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО - СТАТУС", (), як Комісіонером за Договором комісії №7513/18/000279 від 31.01.2018 року з однієї сторони та ОСОБА_6 , як покупцем був укладений Договір купівлі-продажу транспортного засобу №7513/18/000279.

30.01.2018 року в ТСЦ МВС №2341 автомобіль на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу №7513/18/000279 від 30.01.2018 року був перереєстрований з ОСОБА_5 , на ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до відповідачів - ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , Регіонального і сервісного центру МВС України в Запорізькій області, третя особа: Запорізька регіональна філія ТОВ «АВТО-СТАТУС» про визнання договору комісії від 30.01.2018 року та Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 30.01.2018 року та скасування реєстрації транспортного засобу.

У подальшому ОСОБА_4 звернувся до суду із даним позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі- продажу недійсним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі- продажу ( переведення право покупця за цим договором

Також ОСОБА_3 звернувся з заявою (повідомленням) про злочин до Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. Комунарським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.11.2018 року за заявою (повідомленням) про злочин було порушено кримінальне провадження №0003957 за ст.356 КК України (Самоправство), за обставинами, що у період з 19.11.2018 року по 29.11.2018 невідома особа вчинила усупереч установленому законом порядку самовільні дії щодо автомобіля БМВ Х5, 2016 р.в. дн.з.з НОМЕР_2 .

24.04.2019 року в ТСЦ МВС №8044 (розташованому за адресою: 02139, м. Київ, вул. Крайня, 1) автомобіль на підставі Договору купівлі-продажу ТС №8044/2019/1432938 від 24.04.2019 року був перереєстрований на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вартість автомобіля за Договором купівлі-продажу ТЗ №8044/2019/1432938 від 24.04.2019 року було встановлено в сумі - 980 000,00 грн.

09.06.2019 року в ТСЦ МВС №8046 (розташованому за адресою: 03131, м. Київ,Столичне шосе,104) автомобіль на підставі Договору купівлі- продажу №8046/2019/1509254 від 09.06.2019 року був перереєстрований на ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Вартість автомобіля згідно Договору купівлі - продажу ТЗ №8046/2019/1509254 від 09.06.2019 року була визначена в сумі -150 000,00 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тими обставинами, що автомобіль БМВ Х5 був фактично придбаний за грошові кошти Позивача, так як Відповідачі таких грошових коштів не мають. Окрім того, позивач вказав на ті обставини, що ним з метою придбання- автомобіля були передані грошові кошти ОСОБА_5 , оскільки вона є донькою Позивача і тому між ними були довірчі стосунки та між ними існували домовленість, згідно якої на першу вимогу ОСОБА_4 ОСОБА_5 повинна переоформити автомобіль на нього або на його дружину - ОСОБА_6 . У січні 2018 року йому стало відомо про те, що ОСОБА_5 намагається продати автомобіль. У в зв`язку з чим він звернувся з вимогою про переоформлення його автомобілю на нього або дружину, так як фактично він є його власністю. Однак, отримав відмову у в зв`язку з чим він був вимушений купити вказаний автомобіль у ОСОБА_5 30.01.2018 року ним було вдруге придбано автомобіль вже у ОСОБА_5 та оформлено на дружину ОСОБА_6 .

Позивач в обґрунтування заявлених вимог послався на такі докази :

-Договір позики №17/06 від 17.06.2016 року укладений між ОСОБА_4 , як позикодавцем та ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ" (), як позичальником на суму 1 49 850,00 грн.

-Видатковий касовий ордер від 08.09.2016 року на суму - 149 850,00 грн. виданий ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ" (). Зі змісту зазначеного документу вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ" грошову суму - 149 850,00 грн., як повернення безвідсоткової фінансової допомого по договору №17/06 від 17.06.2016року;

-Довідка про доходи (нарахування заробітної плати, інших нарахувань у т.ч. в 1 натуральній формі) за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року виданої ФГ "ДЕМЕТРА АГРО 2008" () ОСОБА_4 в сумі - 236 050,00 грн.;

-Довідка про доходи ОСОБА_4 за період з січня 2016 року по грудень 2016 року на загальну суму 32 540,70 грн. виданої ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ" без дати, без номеру;

-Договір позики №06/09 від 06.09.2016 року укладений між ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ", як позикодавцем та ОСОБА_4 , як позичальником на суму 1520 000,00 грн. Відповідно до п. 1 Позикодавець передає, а Позичальник приймає у власність 1 520 000,00 грн. Передача грошових коштів здійснюється шляхом видачі грошових коштів із каси підприємства. Грошові кошти беруться Позичальником для придбання легкового автомобіля марки "BMW F15X5 sDrive25d", 2016 року виготовлення;

- Видатковий касовий ордер від 28.09.2016 року на суму - 20 00,00 грн. Зі змісту ядокументу вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ" () грошову суму в розмірі - 20 00,00 грн., як зворотня фінансова допомога згідно Договору позики №06/09 від 06.09.2016 року.

- Видатковий касовий ордер від 22.09.2016 року на суму - 150 000,00 грн. Зі змісту цього документу вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ" () грошову суму в розмірі - 150 000,00 грн., як зворотної фінансової допомоги згідно Договору позики №06/09 від 06.09.2016 року;

-Видатковий касовим ордер від 21.09.2016 року на суму - 150 000,00 грн. Зі змісту цього документу вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ" () грошову суму в розмірі - 150 000,00 грн., як зворотної фінансової ( допомоги згідно Договору позики №06/09 від 06.09.2016 року;

-Видатковий касовим ордер від 20.09.2016 року на суму - 150 000,00 грн.;

-Видатковий касовий ордер від 19.09.2016 року на суму - 150 000,00 грн. Зі змісту цього документу вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ" ' грошову суму в розмірі - 150 000,00 грн., як зворотної фінансової допомоги згідно Договору позики №06/09 від 06.09.2016 року;

- Видатковий касовий ордер від 16.09.2016 року на суму - 150 000,00 грн. Зі змісту цього документу вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ" () грошову суму в розмірі - 150 000,00 грн., як зворотної фінансової допомоги згідно Договору позики №06/09 від 06.09.2016 року;

- Видатковий касовий ордер від 15.09.2016 року на суму - 150 000,00 грн. Зі змісту цього документу вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ» грошову суму в розмірі - 150 000,00 грн., як зворотної фінансової допомоги згідно Договору позики №06/09 від 06.09.2016 року;

- Видатковий касовий ордер від 14.09.2016 року на сушу - 150 000,00 грн. Зі змісту 1 цього документу вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ" грошову суму в розмірі - 150 000,00 грн., як зворотної фінансової допомоги згідно Договору позики №06/09 від 06.09.2016 року;

- Видатковий касовий ордер від 13.09.2016 року на суму - 150 000,00 грн. Зі змісту і цього документу вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ" грошову суму в розмірі - 150 000,00 грн., як зворотної фінансової 1 допомоги згідно Договору позики №06/09 від 06.09.2016 року;

- Видатковий касовий ордер від 12.09.2016 року на суму - 150 000,00 грн. Зі змісту .цього документу вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ" грошову суму в розмірі - 150 000,00 грн., як зворотної фінансової і допомоги згідно Договору позики №06/09 від 06.09.2016 року

- Видатковий касовий ордер від 09.09.2016 року на суму - 150 000,00 грн. Зі змісту цього документу вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ТОВ "НВП СОРТОСТАНЦІЯ" грошову суму в розмірі - 150 000,00 грн., як зворотної фінансової допомоги згідно Договору позики №06/09 від 06.09.2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи і оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 у 2016 році отримував дохід, безвідсоткову фінансову допомогу та доходи від двох юридичних осіб.

Разом із тим за результатами судового розгляду суд дійшов висновку, що позивач належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що частка отриманих ним грошових коштів у 2016 році була спрямована та передана саме на придбання автомобіля БМВ Х5 суду не надав.

Вищенаведені письмові докази не містять інформації щодо предмета доказування, зокрема обставин, щодо передання отриманих грошових коштів на придбання автомобіля, а отже з огляду на положення ст.ст. 77-80 ЦПК України, є неналежними та недостатніми.

Оцінюючи показання свідків, допитаних в суді за клопотанням позивача, зокрема свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , то суд визнає їх пояснення неналежними доказами і оцінює їх в цілому критично з огляду на положення ч. 2 ст.78 ЦПК України та ті обставини, що усі допитані свідки представилися у суді як добрі знайомі позивача, що у свою чергу ставить під сумнів відсутність у цих свідків зацікавленості в результатах розгляду справи, а також з тих обставин, що жоден із свідків не повідомив обставин щодо передачі конкретно визначених грошових коштів будь-кому з відповідачів. Так, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що бачили лише передачу пакету, при цьому не змогли пояснити, що саме було в пакеті і кому цей пакет було передано, а також не чули про будь -яку домовленість між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . Покази свідка ОСОБА_11 , який чув як позивач розмовляє з кимось по телефону за автомобіль, однак за який саме автомобіль йшла мова пояснити не зміг, як і не зміг пояснити з ким велася розмова, судом також визнаються неналежними та недопустимими доказами. Отже, покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 у своїй сукупності є суперечливими, не узгоджуються між собою та поясненнями позивача, а відтак, суд не бере їх до уваги при вирішені спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Принцип свободи договору передбачає, як це закріплено у ст. 627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі у контрагентів та визначенні умов договору тощо.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат.

Отже, за звичаями ділового обороту презюмується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Положеннями статті 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини.

Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір.

Так, відповідачі під час судового розгляду проти позову заперечували і будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків пояснили, що за спільною домовленістю між ними було прийнято рішення за рахунок сумісних заощаджень та власних грошових коштів подружжя придбати автомобіль в якості подарунку ОСОБА_5 на ювілей, у зв`язку із чим вони обирали автомобіль, колір, комплектацію, забрали автомобіль у продавця, автомобіль було оформлено на ОСОБА_5 , вона їм користувалася і обслуговувала. Грошових коштів на придбання автомобіля позивач їм не давав, як і не було жодних домовленостей з позивачем.

Щодо твердження позивача про відсутність у відповідачів грошових коштів необхідних на придбання автомобіля, то суд за результатами судового розгляду дійшов висновку про те, що належні та допустимі, достовірні докази щодо обставин, на які посилається позивач у позові суду надані не були.

Так, витребувана і долучена до матеріалів справи довідка щодо доходів ОСОБА_3 дійсно свідчить про наявність у ОСОБА_3 певного розміру доходу за період часу з 01.10.2010 року по 31.12.2016 року. Разом із тим, даних щодо доходів ОСОБА_5 , яка є покупцем за оспорюваним правочином позивачем надано не було, а з урахуванням неодноразових пояснень відповідачів у суді, що автомобіль був придбаний за рахунок заощаджень ОСОБА_3 , які були зроблені до 2010 року, вказаний документ не відображає повної картини щодо доходів ОСОБА_3 та у сукупності із іншими доказами не є достатнім доказом, який давав би суду змоги дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування.

Згідно довідки приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу. Буцикіної Л.О від 17.12.2019 року №1560/01-16 10.10.2008 на підставі договору купівлі - продажу від 10 жовтня 2008 року ОСОБА_3 було продано належний йому на праві власності будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за 808 400,00 грн. (а.с.89, т.1). У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що грошова сума у розмірі 808 400,00 грн. в подальшому ним була конвертована в іноземну валюту за курсом валют, який існував на жовтень 2008 року, у тому числі у долари США та Євро і сума була значна і за спливом часу примножилася.

Відповідно до Листа Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області МВС України вих.№31/8-А-385 від 20.12.2019 року, за ОСОБА_3 у період часу з 01.01.2000 р. по теперішній час були зареєстровані та перереєстровані транспортні засоби, у тому числі і видані тимчасові реєстраційні талони на право керування ТОВ "Правекстар" (), ТОВ "Альянс Авто" (), згідно бази даних підсистеми НАІС "Єдиного державного реєстру транспортних засобів" МВС та регіонального бази даних. У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 надавав пояснення, що з 2006 по 2017 рік у нього був бізнес - перевозка пасажирів маршрутними таксі, автобусами.

Отже, позивачем не спростовані належними доказами заперечення відповідачів щодо придбання автомобіля за кошти, які були також заощаджені та зароблені сім`єю ОСОБА_10 або ОСОБА_3 як до 2010 року, так і після, у тому числі і за рахунок продажу належних відповідачу ОСОБА_3 транспортних засобів, об`єкту нерухомості, доходів з підприємницької діяльності тощо, а тому доводи позивача щодо відсутності у відповідачів грошових коштів на придбання у 2016 році автомобіля БМВ Х5 є припущенням.

Разом із тим, у відзиві відповідачами зазначено, що ФОП ОСОБА_15 11.12.2012 року та 11.12.2018 року було видано на ім`я ОСОБА_3 нотаріально посвідчені довіреності відповідно до яких ОСОБА_3 було надано право: «розпоряджатися належними їй рахунками у будь-якому банку, а саме знімати належні її гроші у будь- якій сумі». Довіреність містить посилання на те, що довіреність видана згідно з раніше укладеним усно договором -дорученням. Статтею 1000 ЦК України визначено поняття договору доручення, а саме: за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Таким чином, грошові кошти, що знаходились на рахунках ФОП ОСОБА_15 не належали ОСОБА_3 а були власністю ФОП ОСОБА_15 , і відповідно, вказані довіреності не підтверджують матеріальний стан відповідачів станом на 06.09.2016 року, тобто є неналежними та недопустимими доказами по справі. Крім того, довіреність від 11.12.20018 року є неналежним доказом по справі так як спірний автомобіль було придбано 06.09.2016 року, а довіреність складена 11.12.2018, тобто через 2 роки після придбання спірного автомобілю.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, на момент вчинення правочину. Відповідно до ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей

Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на вимоги статті 217 ЦК України про правові наслідки недійсності окремих частин правочину.

Відповідно до п. 9 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року згідно зі статтею 217 ЦК України правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з`ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

Із матеріалів справи вбачається, що спірний договір було укладено в письмовій формі, окрім того, сторони дійшли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір сторонами було виконано, гроші передані, предмет договору передано покупцю ОСОБА_5 .

Згідно із ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

У відповідності до вимог ст..76-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено, що оскаржуваний правочин в оспорюваній частині не відповідає вимогам встановленим ст. 203 ЦК України, іншим вимогам закону або порушує його законні права та інтереси.

Отже, контракт №16-52А від 06.09.2019 був спрямований на настання правових наслідків: отримання у власність ОСОБА_5 оплаченого автомобіля БМВ Х5. Внутрішня воля ОСОБА_5 , яка розуміла, що фактично автомобіль їй належить, відповідала її волевиявленню. Позивач не надав суду жодного належного доказу, що розрахунки за договором купівлі-продажу здійснював саме він, позивачс і не заперечував у суді, що оплату за продаж автомобіля продавцю за контрактом, як передплату так і решту суми здійснювали відповідачі, не заперечив позивач і той факт, що він не приймав та не обирав автомобіль в автосалоні, і не довів відповідно, що він був обізнаний з умовами договору (предмет, ціна та строк) як і не довів, що він являвся особою, яка виконувала договір купівлі-продажу автомобіля за контрактом № 16-52А.

Також, позивачем не доведено належними і допустимими доказами спрямованості волі сторін в правочині безпосередньо продавця автомобіля - Товариства з обмеженою відповідальністю "АФЦ Баварія" та покупця ОСОБА_5 на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, зокрема, укладення Контракту №16-52А від 06.09.2016 року із купівлі-продажу автомобіля за яким його покупцем виступає саме Позивач.

До того ж Позивачем не доведено і факт настання між ТОВ "АФЦ Баварія", як продавцем та ОСОБА_5 , як покупцем інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені укладеним між ними Контрактом №16-52А від 06.09.2016 року в частині покупця.

Окрім того, не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підвереджували, що існувала домовленість і між ОСОБА_4 та ОСОБА_16 за умовами якої на першу вимогу Позивача ОСОБА_16 повинна переоформити автомобіль на Позивача або його дружину - ОСОБА_6 , а також не надано жодних доказів виконання Позивачем обов`язків власника, щодо утримання, як то оплата поточного ремонту та інше зазначеного автомобіля і що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і саме для іншої особи ,ніж зазначена у договорі. Крім цього, саме відповідачі оговорювали із продавцем істотні умови договору купівлі-продажу, що не заперечується і позивачем.

В силу викладених судом норм законодавства, суд відхиляє, як необґрунтовану позицію позивача про існування попередньої усної домовленості щодо спірного майна між ним та відповідачем ОСОБА_5 , до укладання договору, оскільки факт такої домовленість не закріплено ані в письмовій формі, ані підтверджено іншими доказами.

Також, позивачем суду не надано жодного доказу, що він володів, користувався та розпоряджався транспортним засобом. Правомочності складових права власності були у ОСОБА_3 , яка утримувала майно у себе (після придбання автомобіль забрала автомобіль), що не спростовано позивачем у судовому засіданні, користувалася цим майном та несла витрати на його утримання, обслуговування, що також додатково підтверджується актами виконаних робіт №203935 від 20.12.2017, №203131 від 31.05.2017, 205042 від 05.10.2018, укладених між АФЦ «Баварія» та ОСОБА_5 на технічне обслуговування автомобіля, а також розпоряджалася автомобілем, оскільки у 2018 році його переоформлено на ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_3 також вживалися заходи щодо захисту своїх прав як співвласника автомобіля, про що свідчать поданий до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя позов.

Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

Отже, для предмету доказування у зазначеній справі має вирішальне значення встановлення особи, що розрахувалася за придбане майно та прийняла його, таким чином виконавши обов`язки покупця за договором, а під час розгляду справи судом не встановлено факт сплати коштів продавцю та прийняття майна саме ОСОБА_4 , а із показів сторін, наданих письмових доказів, суд вважає встановленою обставиною, що дії щодо пошуку, обрання, замовлення спірного автомобіля, розрахунку за нього, укладання стосовно нього угод та реалізації їх умов, здійснювала ОСОБА_3 , і саме відповідачі проводили розрахунок за придбане майно з продавцем.

Також, матеріалами справи встановлено та не спростовано позивачем, що спірним майном він не користувався, участі в укладенні Договору купівлі-продажу не приймав, автомобіль з автосалону не приймав, обслуговування не проводив, що свідчить про відсутність в нього реального волевиявлення щодо набуття права власності на майно в об`єктивному розумінні, як сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і у своїх інтересах, усунення усіх третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майно, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Інші доводи позивача, як самі по собі, так і в своїй сукупності, не підтверджують факту недійсності правочину в частині покупця на підставах встановлених законом.

Також суд зважує і на ті обставини, що оспорюваний контракт було укладено у 2016 році, і позивач до моменту подання позову ОСОБА_3 до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя вимог до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 щодо спірного автомобіля не заявляв, навпаки, він згідно до позовної заяви «…був вимушений купити вказаний автомобіль у ОСОБА_5 і 30.01.2018 року ним було вдруге придбано автомобіль вже у ОСОБА_5 та оформлено на дружину ОСОБА_6 », чого також жодним доказом не доведено.

З матеріалів справи, позовної заяви та пояснень сторін вбачається, що на даний час автомобіль, який є предметом спору реалізовано іншим особам, які не є учасниками даної справи, а за умов подальшої реалізації автомобіля, суд зауважує, що вимога про переведення прав покупця за даним договором без заявлення інших вимог сама по собі не може вважатися ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам у разі доведення факту порушення, невизнання або оспорення прав позивача.

Отже, на переконання суду, позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту внесення суми для купівлі спірного автомобіля продавцю станом на час її придбання та придбання автомобіля саме для позивача, як і не підтверджено відсутності можливості у відповідачів придбати зазначений автомобіль.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Керуючись ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог.

З огляду на недоведеність позовних вимог на підставах викладених у позовній заяві, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,81,89,261,263-265,268,273 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_4 в особі представника адвоката Касьяненко Ганни Олександрівни до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі- продажу недійсним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі- продажу ( переведення право покупця за цим договором), відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 12 січня 2021 року. Повне рішення складено через п`ять днів з урахуванням вихідного дня та перебування головуючого у відпустці -18.01.2021р.

Суддя: Ю.В. Апаллонова