Справа № 283/1251/16-ц
Провадження №2/283/140/2021
У Х В А Л А

12 січня 2021 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Хомич В.М., секретар судовго засідання Ільніцька С.В., за участю представника позивача адвоката Бойкініча Р.С., представника відповідача адвоката Яременка Д.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В ИВ:

12.01.2021 позивач подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, зокрема просила поділити спільне сумісне майно подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частину майна, зокрема, нерухомого майна, майна приватного малого підприємства «ПОЛІССЯ», транспортних засобів, водного транспорту, зброї.

У підготовчому судовому засіданні позивач та її представник просили прийняти заяву про збільшення позовних вимог до розгляду та задовольнити її.

Представник відповідача адвокат Яременко Д.В. заперечив проти прийняття заяви, мотивуючи це вимогою норми ч. 4 ст. 49 ЦПК України, зазначив, що у первісному позові, який був повернутий судом касаційної інстанції на новий розгляд до суду першої інстанції, не було заявлено такої вимоги, як поділ майна ПМП «ПОЛІССЯ», а лише йшла мова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частини доходів, одержаних як учасником господарських товариств, в т.ч. і ПМП «ПОЛІССЯ». Вважає, що заявлення такої вимоги є не збільшенням позовних вимог, а фактично зміною предмета позову.

Ознайомившись із заявою про збільшення позовних вимог, порівнявши заявлені в ній вимоги із вимогами, які містять первісна позовна заява та попередні заяви про збільшення позовних вимог, які були пред`явлені до перегляду рішення суду в даній справі в касаційній інстанції, судом встановлено, що, дійсно, позовна вимога про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину майна ПМП «ПОЛІССЯ» заявлена вперше у заяві від 12.01.2021.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви (постанова ВС № 922/404/19 від 09.07.2020).

Оцінюючи заяву про збільшення позовних вимог від 12.01.2021 в контексті правової позиції ВС, суд вважає, що позовна вимога про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину майна ПМП «ПОЛІССЯ» є не збільшенням розміру вже заявлених матеріально-правових вимог, а висуненням нової вимоги (що підтвердив представник позивача у підготовчому судовому засіданні, відповівши ствердно на запитання представника відповідача про те, що така вимога заявляється вперше).

Відповідно до ч. 4 ст. 49 ЦПК України у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею. Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Позивачем та його представником при зміні предмета позову (висуненні до відповідача нової позовної вимоги) на даному етапі (після повернення справи на новий розгляд до суду першої інстанції) не навели жодного доводу для обґрунтування такої зміни, як це передбачає абзац 2 ч. 4 ст. 49 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає за необхідне прийняти до розгляду заяву про збільшення позовних вимог від 12.01.2021 року у частині поділу спільного сумісного майна подружжя та визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину наступного майна: нерухомого майна (пункт 1 заяви від 05.01.2021), транспортних засобів (пункт 3 заяви від 05.01.2021), водного транспорту (пункт 4 заяви від 05.01.2021), зброї ( пункт 5 заяви від 05.01.2021); в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину майна Приватного малого підприємства «Полісся» відмовити.

Крім того, 12.01.2021 відповідач та його представник подали до суду відзив на позов та зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності, просили визнати причини пропуску строку на подання відзиву та зустрічного позову поважними та поновити вказаний строк. Своє клопотання мотивували тим, що матеріали справи мають значний обсяг, ознайомлення з якими (в тому числі прослуховування звукозаписів судових засідань) зайняло значний час, адвокатом було направлено значну кількість адвокатських запитів, з метою формування подальшої позиції у справі, однак через карантинні заходи отримати відповіді у строк, встановлений для подання відзиву, з об`єктивних причин не змогли.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача підтримав своє клопотання просив його задовольнити, наголосив, що просить продовжити ( а не поновити) строк для подання відзиву та зустрічного позову, прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом.

Представник позивача заперечив щодо продовження строку для подання відзиву та зустрічного позову, зазначив, що відповідач мав достатньо часу для отримання правової допомоги та підготовки необхідних заяв, а тому вважає таку поведінку відповідача зловживанням процесуальними правами.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд виходить з наступних міркувань.

Згідно зі статтею 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Положенням частин першої, четвертої, шостої статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до Закону України від 18 червня 2020 року № 731-IX, яким до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України внесені зміни, під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

З урахуванням наведеного, за наявності клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, суд вважає вказані підстави поважності причин пропуску строку поважними, а тому пропущений строк на подання відзиву та зустрічного позову підлягає продовженню.

Згідно зі ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Приймаючи до уваги, що вимоги за первісним та зустрічним позовами взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, форма і зміст зустрічної позовної заяви відповідає вимогам ст.194 ЦПК України, а тому, суд вважає за необхідне прийняти зустрічний позов, об`єднати його в одне провадження з первісним позовом та відкласти підготовче судове засідання, встановивши відповідачу за зустрічним позовом строк для подання відзиву.

Керуючись ст.ст. 49, 120, 127, 178, 175, 177, 193, 194 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог від 05 січня 2021 року прийняти до розгляду в частині поділу спільного сумісного майна подружжя та визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину наступного майна: нерухомого майна (пункт 1 заяви від 05.01.2021), транспортних засобів (пункт 3 заяви від 05.01.2021),водного транспорту (пункт 4 заяви від 05.01.2021), зброї ( пункт 5 заяви від 05.01.2021).

В частині прийняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог, зокрема, визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину майна Приватного малого підприємства «Полісся» відмовити.

Клопотання представника відповідача адвоката Яременка Д.В. задовольнити.

Продовжити ОСОБА_2 строк для подачі відзиву на позовну заяву та зустрічний позов у цивільній справі № 283/1251/16-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Прийняти зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності до спільного провадження із первісним позовом.

Вимоги за зустрічним позовом об`єднати в одне провадження з первісним позовом, присвоївши їм № 283/1251/16-ц.

Надати зустрічному відповідачу ОСОБА_1 15-денний строк для подачі відзиву на зустрічну позовну заяву у відповідності до ст. 191 ЦПК України.

Підготовче судове засідання відкласти на 14 годину 04 лютого 2021 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 16.01.2021.

Суддя В. М. Хомич