Справа №278/3717/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову представника заявника адвоката Нестерчук С. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечень примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного МРУЮ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арешту з майна та його витребування, -

в с т а н о в и в:

11 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з вище вказаним позовом.

12 листопада 2021 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій вона просила суд вжити захід забезпечення позову шляхом зупинення продажу (реалізацію) арештованого майна, а саме: 1/2 частини автомобіля марки МАZDA 3, 2007 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Для вжиття відповідних заходів просили суд повідомити Державне підприємство «СЕТАМ»: , місцезнаходження: 01001, місто Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6, конт. тел. 0-800-335-754, електронна адреса «», місцезнаходження Житомирської філії: Житомирський район, село Довжик вул. Богунська, 1а.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

У ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема? заборона вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (вказано, що cпівмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Нормою ч. 11 ст. 150 ЦПК України заборонено вживати заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечень примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного МРУЮ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) проводяться виконавчі дії в межах відкритого виконавчого провадження №48179140 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 12488752 грн процентів за користування коштами на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира у справі №296/11276/13-ц, а саме: здійснено опис та накладено арешт на 1/2 частку автомобіля марки Mazda 3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У своїй заяві представник ОСОБА_1 фактично просить зупинити проведення електронних торгів з продажу арештованого майна - 1/2 частини автомобіля марки Mazda 3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які проводяться від імені державного органу, яким є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечень примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного МРУЮ Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що суперечить приписам ч. 11 ст. 150 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити представнику позивача ОСОБА_5 у задоволенні її заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 151, 153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Нестерчук С. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечень примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного МРУЮ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арешту з майна та його витребування - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. М. Дубовік