П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„12" січня 2021 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 263/12849/20

Номер провадження 22-ц/804/281/21

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Пономарьової О.М., Попової С.А.

за участю секретаря: Грішко С. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Волноваський опорний заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Волноваської районної ради Донецької області, Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року головуючого судді Томіліна О.М. зі складанням повного тексту судового рішення 18 листопада 2020 року по цивільній справі про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Волноваського опорного загальноосвітнього закладу середньої освіти І-ІІІ ступенів Волноваської районної ради Донецької області, Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області, в якому просила поновити її на посаді вчителя географії у Волноваському опорному загальноосвітньому закладі середньої освіти І-ІІІ ступенів Волноваської районної ради Донецької області та стягнути з Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 лютого 2020 року до дня поновлення на роботі.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волноваського опорного загальноосвітнього закладу середньої освіти І-ІІІ ступенів Волноваської районної ради Донецької області, Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - передано за підсудністю на розгляд до Волноваського районного суду Донецької області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права,оскільки вона скориставшись правом альтернативної підсудності, у відповідності до ч.1 ст. 28 ЦПК України , звернулася до суду з позовом за місцем свого тривалого перебування у зв`язку з онкологічним захворюванням за адресою свого власного житла.

У відзиві на апеляційну скаргу директор Волноваського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Волноваської районної ради Донецької області Аксьоненко Л.В. заперечує проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі та просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, зазначаючи, що судом обґрунтовано підсудність справи, яка підпадає під територіальну підсудність Волноваського районного суду Донецької області, на що відповідачем було звернута увага суду першої інстанції . Крім того, посилаючись на ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначає, що будь-яких належних та допустимих доказів зареєстрованого місця перебування позивача у Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області до суду не надано. Також, звернута увага суду, що позивачем невірно зазначено найменування відповідача, згідно з вимогами ст. 175 ЦПК України, та Волноваський опорний заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Волноваської районної ради Донецької області не може бути належним відповідачем по даній справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 9 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наданою копією паспорта. ОСОБА_1 заявила, що подає позов, користуючись правом альтернативної підсудності, передбаченої ЦПК України, за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , однак, за даною адресою не зареєстрована, тимчасову реєстрацію також не оформляла.

Передаючи справу за підсудністю до Волноваського районного суду Донецької області , суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем договір купівлі - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , не є документом, який визначений законодавством для підтвердження місця проживання або перебування (реєстрації місця проживання або перебування ) в рамках належного визначення підсудності розгляду справи, передбаченої ЦПК України,а тому дана справа не підсудна суду до якого звернувся позивач.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків,пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4ст. 12 ЦПК України).

Згідно з положенням ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Реєстрація проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (далі по тексту - Правила).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Згідно із п.1 Правил вони визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Згідно з п.4 Правил громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Згідно з п.7 Правил реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно з п.9 Правил відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Враховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації, як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи, а також надання відомостей про це без згоди особи у передбачених законом випадках.

Згідно з ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло,в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» наведено наступні визначення термінів: місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

На перевірку доводів скарги ,судом апеляційної інстанції встановлено ,що ОСОБА_1 , з 02 березня 2004 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується копією паспорту НОМЕР_1 , виданого Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 08 травня 1996 року (а.с.6,46-48).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 є покупцем квартири АДРЕСА_3 (а.с.7).

Однак, одна надана позивачем сторінка копії вказаного договору, не є відомостями про зареєстроване у встановленому законом порядку місця проживання або перебування позивача.

За відомостями Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради у реєстрі територіальної громади міста Маріуполя інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,відсутня (а.с.60).

З копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 21267 ОСОБА_1 вбачається перебування на лікуванні з 25.10.2019 року по 04.11.2019 року, та зазначення місця проживання хворого : АДРЕСА_4 . (а.с.11).

Також,матеріали справи містять відповідь Волноваської районної державної адміністрації Донецької області від 16 жовтня 2020 року № 01-38-281,про скасування проведення прийомів громадян,відповідно якої вбачається надіслання вказаної відповіді ОСОБА_1 на адресу : АДРЕСА_5 (а.с.16) .

З листа Волноваського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Волноваської районної ради Донецької області на адресу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2020 року № 192 ,вбачається ,що згідно документів, які знаходяться в особистій справі ОСОБА_1 вона зареєстрована за адресою : АДРЕСА_6 (а.с.41).

З копії листа про надіслання до адреси суду апеляційної інстанції апеляційної скарги (штамп Донецького апеляційного суду від 18 березня 2020 року ) , на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 17 лютого 2020 року по цивільній справі № 221/237/19 за позовом ОСОБА_1 до Волноваської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5, Управління освіти, сім"ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області про стягнення заробітної плати, вбачається зазначення позивачем адреси місця мешкання : АДРЕСА_6 (а.с.19).

Безпосередньо у тексті позовної заяви позивач жодним чином не наводить, у відповідності до ст. 28 ЦПК України, мотиви звернення саме до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області за місцем свого фактичного перебування.

Виходячи із системного аналізу наведених вище норм права, виходячи з досліджених матеріалів справи, апеляційний суд вважає,що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач звернулася з даним позовом не за своїм зареєстрованим місцем проживання чи перебування.

Зазначені у апеляційній скарзі доводи щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги.

Аргументи відзиву на апеляційну скаргу прийняті до уваги ,як обґрунтовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 16 січня 2021 року .

Судді: