У Х В А Л А

18 січня 2021 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Гринчак О.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК», Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про скасування арешту,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 - звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК», Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», в якій просив:

1. Скасувати арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.01.2015 ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , номер запису про обтяження 8441765.

2. Скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 06.09.2010 на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 10213887.

3. Скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 24.02.2012 на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 12220909.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23.12.2020 вказану позовну заяву про скасування арешту залишено без руху. В ухвалі зазначено, що, подаючи позов у грудні 2020 року, позивач надав Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №80938325 від 22 лютого 2017 року, тобто інформацію, яка була актуальною за три роки до подання цього позову.

На виконання вимог вказаної ухвали позивач подав виправлену позовну заяву, згідно з якою просив:

1. Скасувати арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.01.2015 ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , номер запису про обтяження 8441765.

2. Скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 06.09.2010 на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 10213887.

Одночасно з виправленою позовною заявою позивач надав Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №239451682 від 30 грудня 2020 року.

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, встановив, арешт на все майно позивача був накладений за постановами ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві № 46024860 від 16.01.2015 (реєстраційний номер обтяження 8441765), № 21174066 від 06.09.2010 (реєстраційний номер обтяження 10213887) під час примусового виконання виконавчого листа від 05.11.2009 № 2-4230, виданого Деснянським районним судом міста Києва на виконання заочного рішення від 22 жовтня 2009 року у справі № 2-4230 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» 203 243,59 грн. заборгованості.

Водночас щодо іншого виконавчого листа за № 2-6171 від 01.02.2012, виданого Деснянським районним судом міста Києва на виконання заочного рішення від 01.12.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» боргу у розмірі 30131,93 грн. (виконавче провадження № 31361667), судом встановлено, що згідно з Інформаційною довідкою № 239451682 від 30 грудня 2020 року арешт майна позивача в межах цього виконавчого провадження відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як роз`яснено в абзаці п`ятому пункту 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5, на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

У пункті 5 вказаної постанови також роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Позивач, пред`являючи вимоги до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК», Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про скасування арешту, посилався на те, що арешт було накладено ВДВС в рамках виконавчих проваджень № 46024860, № 21174066 щодо виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22.10.2009 про стягнення з нього стягнення, зокрема, заборгованості за кредитними договорами на суму 203 243,59 грн.

За виконавчим провадженням № 21174066 від 06.09.2010 постановою державного виконавця від 26.03.2013 виконавчий документ був повернутий стягувачу; за виконавчим провадженням № 46024860 від 16.01.2015 постановою державного виконавця від 26.06.2015 виконавчий документ також був повернутий стягувану.

Позивач зазначає, що він звернувся до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у 2017 році та отримав відповідь про те, що згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, у відділі на виконанні не перебувають відкриті виконавчі провадження стосовно нього, а також звернувся із заявою від 21.09.2020, на яку отримав відповідь від 05.10.2020 № 46024860 про те, що у зв`язку з закінченням строків зберігання документів, відділ не має можливості надати більш детальну інформацію про перебування виконавчих проваджень стосовно нього, у зв`язку з чим підстави для зняття арешту з належного йому майна відсутні, тому він звернувся до суду із позовом про скасування арешту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, виконавчий документ, за яким повернуто стягувачу, тому після ухвалення рішення по суті спору судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється виключно за правилами розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судовий рішень» ЦПК України, який визначає порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця в ході виконання рішень, у формі звернення до суду зі скаргою, тоді як ОСОБА_1 , пред`явив позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, у зв`язку з цим не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача.

Отже, позовна заява на предмет судового контролю за діями/бездіяльністю державного виконавця при виконанні судового рішення в іншій цивільній справі, не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки чинне законодавство передбачає іншу форму звернення та порядок вирішення, що є підставою для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20 (провадження № 61-12505 св 20), згідно з якою такі вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України, тому такий позов взагалі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Таким чином, підстав для розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК», Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про скасування арешту, немає, а у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК», Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про скасування арешту.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 18.01.2021.

Суддя О. І. Гринчак