Справа № 211/4595/20
Провадження № 2/211/432/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 січня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Середньої Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Зайцевої А.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом вказавши, що рішенням суду від 27.11.2006 стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) з 24.10.2006 до повноліття дитини. Однак починаючи з 24.10.2006 по 01.07.2019 відповідач ОСОБА_2 свій обов`язок зі сплати аліментів не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01.07.2019, складає суму 84043,45 грн. За період з 24.10.2006 по 01.07.2017 розмір неустойки (пені) становить 1602240.50 грн. Тому вказану суму позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін

В судове засідання сторони та представник третьої особи не з`явились, до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності: представник позивача адвокат Максимов Р.І. на вимогах наполягає, представник відповідача адвокат Яковлев Д.С. вимоги не визнає.

В обґрунтування відзиву на позов представником відповідача зазначено, що дійсно станом на 01.07.2019 заборгованість позивача зі сплати аліментів у виконавчому провадженні складала 84043,45 грн., а саме за період нарахування з жовтня 2006 року по травень 2019 року. Позивачем зазначено про нарахування суми пені в розмірі 1602240,50 грн. на суму заборгованості 84043,45 грн., а отже максимальний розмір пені не має перевищувати 84043,45 грн. Позивачем не доведено, що будь-коли відповідач мав борг зі сплати аліментів в сумі 1602240,50 грн. Відповідно до заяви відповідача-стягувача від 18.07.2019, поданої до Довгинцівського відділу ДВС, сума заборгованості сплачена в повному обсязі в сумі 84043,45 грн. та погашено штраф в сумі 42021,72 грн. Тому на підставі абзацу 2 частини 1 статті 196 СК України, максимальна сума пені не може перевищувати 100% - 84043,00 грн. та з врахуванням того, що накладено штраф та він був сплачений - сума пені не має перевищувати 42021,72 грн. Зазначено, що заборгованість виникла з жовтня 2006 року, натомість виконавчий лист було подано лише 06 червня 2016 року, тобто позивач не вимагав сплати аліментів від відповідача за період з дати прийняття рішення суду - з 27.11.2006 по 06.06.2016. До того ж відповідач в період з 06.04.2011 по 03.02.2016 відбував покарання та одразу після звільнення по відбуттю, з квітня 2016 року, розпрочав сплачувати аліменти добровільно. Таким чином, вини в простроченні сплати аліментів у відповідача не має, він сплатив як заборгованість по аліментам, так і поточні платежі, в результаті чого заборгованість відсутня, ним сплачено штраф. Тому вважає, що за відсутності вини відповідача відсутні підстави для стягнення пені з відповідача за несвоєчасно сплачені аліменти, та просить в задоволенні вимог відмовити.

В обґрунтування відповіді на відзив представником позивача зазначено, що до 08.07.2017 діяла редакція статті 196 СК України, відповідно до якої при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а з 08.07.2017 цей розмір не може перевищувати 100 відсотків заборгованості за кожен день прострочення. Твердження представника відповідача в цій частині суперечать ст. 5 ЦК України, оскільки новий акт цивільного законодавства ( в даному випадку ст. 196 СК України в редакції з 08.07.2017) застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності, тобто з 08.07.2017. Стосовно посилання на сплату відповідачем штрафу, то з врахування цього з останнього підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення зі сплати аліментів на утриманням дитини в розмірі 1560218,78 грн. (1602240,50 грн. - 42021,72 грн.). Стосовно подання виконавчого листа лише 06.06.2016, то згідно відповіді виконавчої служби виконавчий лист позивачем пред`явлено до виконання 23.01.2010, а 06.06.2016 повторно відкрито виконавче провадження у зв`язку з надходженням виконавчого листа з постановою про закінчення виконавчого провадження від Дзержинського ДВС КМУ. До того ж стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання. Тому просить задовольнити заявлені вимоги.

В запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача посилався на частину 2 статті 5 ЦК України та статтю 58 Конституції України, відповідно до якої нормативно-правові акти не мають зворотної сили в часі крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а отже підлягає застосуванню стаття 196 СК України в редакції після 08.07.2017, відповідно до якої одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається з довідки-розрахунку від 12.05.2020 № 164 - розрахунку аліментів за період з 24.10.2006 по 30.06.2019, за вказаний період нараховано 122013,49 грн., а саме по роках: 2006-944,31 грн., 2007 - 5191,00 грн., 2008 - 6450,37 грн., 2009 - 6643,88 грн., 2010 - 17473,60 грн., 2011 - 4812,28 грн., 2012 - 4097,70 грн., 2013 - 4378,80 грн., 2014 - 4629,60 грн., 2015 - 4832,40 грн., 2016 - 14616,69 грн., 2017 - 17282,71 грн., 2018 - 26005,65 грн., та 6 місяців 2019 року - 16032,00 грн., а всього 122013,49 грн. За вирахуванням аліментів за червень 2019 року (2755,00 грн.) сума нарахованих аліментів за період з жовтня 2006 року по травень 2019 року включно складає 120635,99 грн. Отже сума пені по аліментам за заборгованість 84043,45 грн., на яку позивач нараховує пеню, відповідно до предмету позовних вимог, не може перевищувати 84043,45 грн., а враховуючи сплачений штраф - сума пені не може перевищувати 42021,72 грн.

Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом, рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2006 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2006 до повноліття дитини (а.с. 22-23 - копія рішення).

Як вбачається з довідки-розрахунку від 12 травня 2020 року, виданої Довгинцівським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), борг ОСОБА_2 за період з 24.10.2006 по 30.06.2019 складає 84043,45 грн. (а.с. 24-26 - копія довідки). Станом на 30.04.2020 складає 52560,50 грн. (а.с. 27 - копія довідки).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України в редакції, чинній на момент вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) викладені такі правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %.

За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У вказаній постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема, у раніше прийнятих постановах від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 та від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у цій постанові зазначила, що у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) питання стягнення пені зі сплати аліментів вирішено аналогічно у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте, помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.

Верховний Суд в постанові від 18 листопада 2020 року по справі № № 337/3135/17 (провадження № 61-36292св18) звернув увагу на те, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо та обмежується лише кількістю днів у цьому місяці, без урахування кількості днів до моменту фактичної виплати аліментів. Обчислюючи розмір неустойки, Верховний Суд виходить із розміру заборгованості, який визначений державним виконавцем у розрахунку існував на час звернення позивача до суду.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року у справі № 183/1433/17 (провадження № 61-24218св18).

Враховуючи вище викладене, суд не погоджується з розрахунком позивача, так як він не відповідає зазначеній формулі обрахунку заборгованості.

Разом з тим, суд враховує норми абзацу другого частини першої статті 196 Сімейного кодексу України, згідно яких, у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця від 07 червня 2016 року, відкрито виконавче провадження № 51342415 з виконання виконавчого листа № 2п-3178/2006, виданого 27.11.2006 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів (а.с. 45 - копія постанови).

В рамках зазначеного виконавчого провадження, постановою державного виконавця, винесеної у вересні 2018 року, на підставі частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», з боржника ОСОБА_2 стягнуто штраф на користь стягувача ОСОБА_1 у розмірі 50% від загальної суми боргу з аліментів, що становить 41457,58 грн. (а.с. 46 - копія постанови).

Вказана постанова чинна, сторонами виконавчого провадження не оскаржена.

Згідно поданої до Довгинцівського відділу ДВС заяви стягувача ОСОБА_1 , боржником ОСОБА_2 сплачено суму заборгованості по аліментам в розмірі 84043,45 грн. та суму штрафу в розмірі 42021,72 грн., що не оспорюється сторонами по справі (а.с. 44 - копія заяви).

Зважаючи на той факт, що станом на час розгляду справи до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду - ОСОБА_2 , були застосовані заходи примусового виконання, передбачені частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 41457,58 грн, відповідно до вимог ст. 196 СК України максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання

Таким чином, максимальний розмір пені, який за рішенням суду підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача не може бути більшим ніж різниця між сумою заборгованості за аліментами в розмірі 84043,45 грн. та розміром заходу примусового виконання у вигляді штрафу у розмірі 41457,58 грн.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення неустойки (пені) в сумі 42585,87 грн.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 908,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 278-279 ЦПК України,суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 24.10.2006 по 30.06.2019 в сумі 42585 (сорок дві тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 87 коп.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 січня 2021 року

Суддя Н.Г.Середня