Ухвала

Іменем України

15 січня 2021 року

м. Київ

справа № 522/6218/20

провадження № 61-18502ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2020 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року залишена без руху, оскільки заявницею не сплачено судовий збір та не надано копій скарг та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявниці.

14 грудня 2020 року на електронну адресу Верховного Суду надійшла скріплена електронним цифровим підписом касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2020 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір.

У грудні 2020 року на електронну адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: квитанція про сплату судового збору.

Таким чином, недоліки касаційної скарги усунуто.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, про повернення апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 у встановлений судом строк не усунула недоліків апеляційної скарги, а саме не сплатила судовий збір, суд апеляційної інстанції, керуючись частиною третьою статті 185, частиною другою статті 357 ЦПК України, обґрунтовано повернув апеляційну скаргу заявниці.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, є безпідставними з огляду на таке.

У цій справі Житлово-будівельний кооператив «Французький бульвар-білдінг» (далі - ЖБК «Французький бульвар-білдінг») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Таким чином, у розумінні цивільного процесуального законодавства, позивачем у цій справі є ЖБК «Французький бульвар-білдінг». В свою чергу ОСОБА_1 у цій справі має процесуальний статус відповідача. У контексті статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору звільняються саме споживачі, які звернулися із позовом до суду за захистом своїх порушених прав, тобто споживачі - позивачі.

Верховний Суд відхиляє посилання заявниці у касаційній скарзі на те, що нею в апеляційному порядку оскаржувалася ухвала суду першої інстанції про відмову у прийняті зустрічного позову про захист прав споживачів, за яким ОСОБА_1 має процесуальний статус позивача, з огляду на таке.

Зі змісту оскарженої ухвали апеляційного суду вбачається, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2020 року, яким відмовлено ЖБК «Французький бульвар-білдінг» у задоволенні позову.

Статтею 353 ЦПК України встановлено, що ухвала суду першої інстанції про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Отже, включення ОСОБА_1 до апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2020 року заперечень на ухвалу про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви не свідчить про те, що вказана ухвалу є самостійним предметом апеляційного перегляду, відповідно ОСОБА_1 не є такою, що звільнена від сплати судового збору як споживач при оскаржені рішення суду першої інстанції, у справі, де вона є відповідачем.

Верховний Суд бере до уваги доводи касаційної скарги про те, що апеляційну скаргу подано через підсистему «Електронний суд», а тому в апеляційного суду не існувало необхідності в отриманні копій апеляційної скарги, яка сформована і подана у вигляді електронного документу, проте зазначає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто з інших підстав, а саме: не сплати судового збору, не зазначення у апеляційній скарзі, у чому полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що повернення судом апеляційної скарги є порушенням права заявниці на судовий захист, Верховний Суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Апеляційний суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, діяв відповідно до норми статей 185, 357 ЦПК України, тому право заявниці на судовий захист жодним чином не порушене.

При цьому, апеляційним судом роз`яснено заявниці, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Інші доводи касаційної скарги є безпідставними та по своїй суті зводяться до неправильного тлумачення заявницею норм процесуального права.

Отже, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2020 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостівідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик