ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/2821/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Каліушко Ф.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати, інфляційних втрат, заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, майнової та моральної шкоди.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення №1-10 по АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль «Хюндай Таксон», д.н.з НОМЕР_1 .

Позовну заяву та заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що відповідач може відчужити дане нерухоме майно до винесення рішення судом. Враховуючи те, що предметом спору є стягнення заборгованості з орендної плати, інфляційних втрат, заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, майнової та моральної шкоди на загальну суму 1 050 640,95 грн., позивач просить вжити заходи забезпечення позову, оскільки невжиття даних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суддя дійшов висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи наведені обставини, а також взявши до уваги те, що заява відповідає вимогам стст. 149-151 ЦПК України, суддя вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення №1-10 (загальною площею 3.2 кв.м.) по АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, а тому у цій частині заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Водночас, викладені у заяві про забезпечення позову вимоги про накладення арешту на належні відповідачу квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль «Хюндай Таксон», д.н.з НОМЕР_1 , не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що дане майно належить на праві власності саме ОСОБА_2 , що свідчить про те, що наведені у заяві доводи ґрунтуються лише на припущеннях, які не можуть бути покладеними в обґрунтування відповідної ухвали.

Окрім того, враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову, в його задоволеній частині, не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Враховуючи вищезазначене та керуючись стст. 149, 150, 151, 152, 153, 154 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно - задовольнити частково.

Накласти арешт на нежитлове приміщення №1-10, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 3.2 кв.м., яке належить на праві приватної власності

ОСОБА_2 задоволені інших вимог заяви - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.