Справа № 203/1930/21
Провадження № 2/191/752/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Костеленко Я.Ю.,

за участю секретаря - Омельченко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська асоціація з повернення боргів», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що 12 травня 2021 року їй від працівників бухгалтерії Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», де вона офіційно працевлаштована стало відомо, про те, що на її заробітну сплату звернуто стягнення, постановою про звернення стягнення на заробітну плату від 15 лютого 2021 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Юрієм Олександровичем.

Підставою звернення стягнення став виконавчий напис № 6691 від 26.12.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., відповідно до якого позивач повинна сплати грошові кошти у сумі 18114,38 грн., на користь ТОВ «Фінансова компанія» Європейська асоціація з повернення богів».

З ТОВ «Фінансова компанія» Європейська асоціація з повернення богів» позивач ніколи не мала ніяких відносин, тим більше, пов`язаних з грошовими коштами.

Про існування виконавчого напису їй до теперішнього часу нічого не відомо, що стало причиною його вчинення, у встановленому законодавством порядку її не повідомляли, з сумою боргу категорично не згодна, з підстав зазначених вище.

Її права державним виконавцем роз`яснено не було, та не направлення у встановленому законом порядку копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вважає, що нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах.

Також не зрозуміло чому виконавчий напис №6691 від 26.12.2020 року вчинено нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., робоче місце якого знаходиться у м. Івано-Франківськ і він не має права на вчинення нотаріальних дій на території Дніпропетровської області, де вона зареєстрована, проживає та працює.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як заначено вище, перед відповідачем позивач не має жодних зобов`язань. Кредитних договорів з ним не укладала, у нотаріуса ніяких договорів не посвідчувала. Крім того, усі укладені нею кредитні договори з банками нотаріально не засвідчувались.

Також перед вчиненням виконавчого напису, стягувач повинен направити боржнику вимогу. Ніяких вимог як від відповідача, так і від інших осіб вона не отримувала.

Отже, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні, інакше як він міг винести виконавчий напис на документі, який нотаріально не посвідчений, оскільки, наголошую, що ніяких кредитних договорів у нотаріуса я не засвідчувала, ні з ким до нотаріуса не ходила.

Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис №6691 від 26.12.2020 року, не є безспірною та взагалі викликає сумнів у її існуванні.

Просить визнати виконавчий напис № 6691 від 26 грудня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем таким, що не підлягає виконанню, судові витрати покласти на відповідача.

В судове засідання представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія» Європейська асоціація з повернення богів» не з`явився. 28.08.2021 через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позовні вимоги не визнають, оскільки 05 травня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги №2242/К, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором №006-03515-170113 від 17.01.2013 року.

26 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6691, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 18 144,38 грн., за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року.

Щодо твердження позивача, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчиняючи виконавчий напис, не врахував та не перевірив факту безспірності (наявності чи відсутності) спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону, відповідач, вважає, що ним виконано вимоги, передбачені п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затверджень переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: 1) оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий написи, вчинений 26 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 6691, щодо стягнення з позивач на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 18 144,38 грн., не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною.

Щодо твердження позивача, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. пропущено строк позовної давності для вчинення виконавчого напису, зазначає, що 07 травня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 2242/К, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором № 006-03515-170113 від 17.01.2013.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки.

Як вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 26 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., зареєстрований за №6691, правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договору № 2242/К відступлення прав вимоги від 07 травня 2020 року, тобто строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису перебуває у межах з 07 травня 2020 року по 07 травня 2023 року, а отже твердження позивача є помилковим щодо пропуску вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., адже право вимоги виникло у відповідача 07 травня 2020 року і до моменту звернення відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 26.12.2022 року минуло менше трьох років.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача орієнтовано понесених позивачем витрат у вигляді професійної правничої допомоги в сумі 11000,00 грн., вважають, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 11000,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, більш того позивачем не надано договору про надання правової допомоги, жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, також, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а отже не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11000,00 грн.

Просять відмовити у задоволенні позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_2 . Розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача.

03.11.2021 представник позивача Землянська К.В. до початку судового засідання надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Також надала клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 9000 грн., яке просила задовольнити.

В судове засідання третя особа- приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Личук Т.В. не з`явився за невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судове засідання третя особа -приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. не з`явився. Через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 26.12.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Личук Т.В. на підставі ст.ст. 34, 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ 29.06.1999 року за № 1172 , було вчинено виконавчий напис (зареєстровано в реєстрі за № 6691) про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , несплачену за кредитним договором № 006-03515-170113 від 17.01.2013 який був укладений з ПАТ «Дельта Банк». Правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору №2242/К про відступлення прав вимоги від 07.05.2020 року є ТОВ «ФК «ЄАПБ», за Кредитним договором №006-03515-170113 від 17.01.2013. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.05.2020 по 30.11.2020. Сума заборгованості складає 18114,38 грн., з яких: основна сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12128 грн. 76 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 5185 грн. 62 коп.; суми плати за здійснення стягувачем виконавчого напису в розмірі 800, 00 грн.

На підставі виконавчого напису від 26.12.2020 року приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Личук Т.В., 15.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрієм Олександровичем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника ВП №64470712, про примусове стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , несплачену на користь ТОВ «ФК» «ЄАПБ», заборгованість за кредитним договором № 006-03515-170113 від 17.01.2013 в розмірі 18114,38 грн.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса, передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що положення пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року на час його застосування, а саме 26.12.2020 року був визнаний судом незаконним та не чинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23.

Постановою Великої Палати Верховного Суду №11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11. 2017 року відмовлено.

Отже, приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що правові норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні.

Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим №6691 від 26.12.2020 року приватний нотаріус керувався не чинними положеннями законодавства, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання представника ОСОБА_3 про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1- 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16.

В обґрунтування витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Землянською К.В. було надано договір про надання правової допомоги №3/18/21 від 15.05.2021, який укладено між ОСОБА_1 та адвокатом Землянською К.В., та Додаткова угода №1 до Договору №3-18/21 про надання правової допомоги від 15.05.2021 року, відповідно до якого сторони ОСОБА_1 та адвокат Землянська К.В. дійшли згоди щодо обсягу правової допомоги та визначення розміру гонорара: п.1.1.1 підготовка матеріалів для звернення до суду, ведення справи у суді першої інстанції (немайновий позов) - 9 000 грн., та підлягає сплаті після отримання рішення суду у суді першої інстанції, акт прийому - передачі за Договором про надання правової допомоги від 15.05.5021, згідно якого адвокат надав, а клієнт прийняв юридичні послуги у формі: підготовки матеріалів для звернення до суду, ведення справи у суді першої інстанції (колективний позов) - 9 000 грн. Оплата вартості послуг здійснюється після отримання рішення суду, яке вступило в законну силу.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.10.2020 року у справі № 686/5064/20.

Суд звертає увагу, що питання щодо застосування процесуальних норм права, які регулюють порядок розподілу судових витрат за надану професійну правничу допомогу на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою було предметом дослідження судами різних юрисдикцій.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 року у справі №648/1102/19 аналізувалися аналогічні положення ЦПК України та суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19.08.2021 року у справі № 369/9099/18.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує фактичний обсяг виконаної роботи та її складність (підготовка матеріалів для звернення до суду, ведення справи у суді першої інстанції), предмет та ціну позову, та вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. , які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України, а також підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1362,00 грн. ( 908,00 + 454,00).

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 141, 259, 263-268, 280-281 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська асоціація з повернення боргів», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем 26 грудня 2020 року, зареєстрований у реєстрі за №6691, про стягнення зОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська асоціація з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 006-03515-170113 від 17 січня 2013 року в сумі 18114 (вісімнадцять тисяч сто чотирнадцять) грн.38 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська асоціація з повернення боргів», юридична адреса: 07400, Київська область м. Бровари, вул. Лісова, 2 поверх №4, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати із сплати судового збору у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська асоціація з повернення боргів», , юридична адреса: 07400, Київська область м. Бровари, вул. Лісова, 2 поверх №4, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня оголошення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я. Ю. Костеленко