У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 , на дії старшого державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Боднар М., про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу на боржника, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Боднар М., яка полягає у винесенні виконавцем постанови від 10.12.2020 року про накладення штрафу, у виконавчому провадження №52630319, з якою скаржник не погоджується, на його думку постанова є протиправною, а тому просить її скасувати.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що 12.10.2016 року старшим державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боднар М.Ю. відкрито виконавче провадження ВП № 52630319 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.09.2015 р. й до досягнення дитиною повноліття.

02.06.2020 року Боржник поштовим зв`язком отримав від ОСОБА_4 листа № 13-111/20 від 27.05.2020 року, з якого довідався, що його сукупний борг по аліментах за період часу з вересня 2015 року по 01 червня 2020 року сягає 35 708, 21 грн.

10.12.2020 року заявником було погашено заборгованість у повному обсязі на суму 32 586, 87 грн. У той же день Боржник повідомив державного виконавця про погашення заборгованості.

14.12.2020 року державним виконавцем Боднар М. Ю. винесена постанова про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду Боржника за межі України, у якій зазначено, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі і станом на 14.12.2020 року відсутня.

18.12.2020 року поштовим зв`язком боржником отримана постанова державного виконавця від 10.12.2020 року про накладення на нього штрафу у розмірі 5 282,1 грн.

Вважає, що дії старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боднар М.Ю. по винесенню постанови про накладення штрафу від 10.12.2020 року є протиправними, з огляду на наступне.

Зазначає, що станом на 01.12.2020 року заборгованість по аліментах, розрахована державним виконавцем, складала 32 586, 87 грн. і повністю ним була погашена - 10.12.2020 року.

Разом із тим, у постанові про накладення штрафу від 10.12.2020 року зазначено, що у боржника ОСОБА_1 , наявна заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік та згідно розрахунку заборгованості від 19.12.2020 року складає 26 410,36 грн. з моменту пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У зв`язку з наведеним, заявник просить суд визнати дії старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боднар М. Ю. по винесенню постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 від 10.12.2020 року по виконавчому провадженню ВП № 52630319 безпідставними і протиправними та скасувати зазначену постанову.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Зеленяк С. надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, скаргу просять задоволити.

Державний виконавець, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду скарги, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України,в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд доходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Ужгородському МВ ДВС перебуває виконавче провадження АСВП № 52630319 , з виконання виконавчого листа № 308/11637/15 від 31.08.2016 р., виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.09.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

06.06.2018 року постановою державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Боднар М.Ю. встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 308/11637/15 від 31.08.2016 р.

01.12.2020 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 01.12.2020 року, заборгованість зі сплати аліментів складала 32 586,87 грн. Копію вказаного розрахунку додано до матеріалів скарги.

В подальшому, керуючись ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», 10.12.2020 року постановою державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Боднар М.Ю. накладено штраф на боржника у розмірі 5282,1 грн., у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік та згідно розрахунку заборгованості від 19.12.2020 року складає 26 410, 36 грн.

14.12.2020 року постановою державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Боднар М.Ю. скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України від 06.06.2018 року, у зв`язку з погашенням в повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів станом на 14.12.2020 року.

Скаржник вважає, що дії державного виконавця є неправомірними, а постанова про накладення штрафу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з повним погашенням заборгованості.

Встановлено, що постанову про накладення штрафу від 10.12.2020 року, заявник отримав поштовим відправленням лише 18.12.2020 року, що підтверджується доданим до скарги поштовим конвертом.

Відповідно до п. а ч.1ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Враховуючи викладене суд вважає, що строк для звернення зі скаргою до Ужгородського міськрайонного суду не був пропущений.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, з викладеного вище та приймаючи до уваги той факт, що через неналежне виконання рішення у боржника дійсно виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, яка перевищувала визначений законом розмір, державний виконавець з метою забезпечення, своєчасного та повного виконання цього рішення суду, вжив необхідні заходи.

У зв`язку з наведеним, виконавцем вжито всі необхідних заходів для виконання покладених на нього обов`язків, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто дії державного виконавця вчинені на підставі та у відповідності до ЗУ "Про виконавче провадження", а тому в задоволенні скарги в частині визнання неправомірних дій державного виконавця слід відмовити.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) припинення виконавчого провадження;

6) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.9 ст. 71 вказаного Закону, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Як слідує з постанови державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Боднар М.Ю. від 10.12.2020 року, такою накладено штраф на боржника у розмірі 5282, 1 грн., у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік та згідно розрахунку заборгованості від 19.12.2020 року складає 26 410, 36 грн.

У даній постанові про накладення штрафу вказано, що "у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік та згідно розрахунку заборгованості від 19.12.2020 року складає 26 410, 36 грн."

З наведеного слідує, що державний виконавець при винесенні постанови від 10.12.2020 року керувався розрахунком заборгованості від 19.12.2020 року, якого станом на час винесення постанови не було.

Зазначене суперечить принципу правової визначеності вказаного процесуального документа.

Крім цього, з долученої заявником до матеріалів справи копії квитанції №0.0..1 від 10.12.2020 року слідує, що ОСОБА_1 сплачено суму заборгованості в розмірі 32 586, 87 грн. по аліментах згідно розрахунків виконавця від 01.12.2020 року.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності у скаржника заборгованості по сплаті аліментів або несвоєчасного, не в повній мірі виконання рішення суду.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

У відповідності до ст.3 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободи зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції; по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід зазначити, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження прав та свобод було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду.

У судове засіданні державний виконавець не з`явився, будь-які пояснення щодо отримання квитанції не надав та необхідності накладення штрафу. Державний виконавець не надав суду будь-яких підтверджень при вирішенні питання про встановлення обмежень щодо доведеності факту зловживання процесуальними правами чи невиконання боржником обов`язків, наявність непогашеної заборгованості, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Належних та допустимих доказів на спростування доказів скаржника щодо відсутності заборгованості зі сплати аліментів, державним виконавцем у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України порядку суду не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що скаргу ОСОБА_1 слідзадоволити частково, а саме: постанову старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боднар М. від 10.12.2020 року, винесену по виконавчому провадженні №52630319, про накладення штрафу на ОСОБА_1 , слідскасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447, 449, 451 ЦПК України, ст. ст. 6, 11,13, 18, 71 ЗУ "Про виконавче провадження", суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боднар М. від 10.12.2020 року, винесену по виконавчому провадженні №52630319, про накладення штрафу на ОСОБА_1 скасувати.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 18.01.2021 року.

Суддя Малюк В.М.