Постанова

Іменем України

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 931/649/20

провадження № 61-10383св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - селянське фермерське господарство «Сім`ї Янчинських»,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін касаційну скаргу селянського фермерського господарства «Сім`ї Янчинських» на постанову Волинського апеляційного суду у складі колегії суддів: Осіпука В. В., Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., від 31 травня 2021 року.

Зміст позовних вимог

У серпні 2020 року селянське фермерське господарство «Сім`ї Янчинських» (далі - СФГ «Сім`ї Янчинських») звернулося до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що СФГ «Сім`ї Янчинських» було зареєстровано 02 листопада 1992 року. Для здійснення своєї діяльності з 1994 року СФГ «Сім`ї Янчинських» використовує на праві постійного користування земельну ділянку площею 50,04 га, яка рішенням № 15/11 Локачинської районної ради від 22 березня 1994 року була надана ОСОБА_3 , як учаснику (засновнику) СФГ «Сім`ї Янчинських» у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства. На підставі цього рішення було видано державний акт на право постійного користування серії ВЛ № 20 від 30 травня 1994 року, що був зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 17 та є чинним.

Після державної реєстрації СФГ у правовідносинах користування вказаною земельною ділянкою відбулася фактична заміна землекористувача і права й обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до СФГ «Сім`ї Янчинських».

Хоча ОСОБА_3 (учасник СФГ «Сім`ї Янчинських») помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте СФГ «Сім`ї Янчинських» продовжувало користуватися земельною ділянкою площею 50,04 га, розташованою на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, сплачуючи плату за землю.

Однак, незважаючи на це, без припинення права СФГ «Сім`ї Янчинських» користування зазначеною земельною ділянкою та без погодження з ним ГУ Держгеокадастру у Волинській області був проведений її частковий поділ на земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:0941 - 14,5793 га, :04:000:0940 - 25,4208 га, :04:000:0935 - 6,2874 га, в частині земельної ділянки площею 14,5793 га з кадастровим номером :04:000:0941 - на земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:1129 - 2 га, :04:000:1135 - 2 га, :04:000:1132 - 2 га, :04:000:1136 - 2 га, :04:000:1130 - 2 га, :04:000:1133 - 2 га, :04:000:1134 - 2 га, :04:000:1131 - 0,579 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:1136 наказом ГУ Державного кадастру у Волинській області від 17 липня 2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність без зміни цільового призначення» була надана у власність відповідачці ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка 02 липня 2020 року на підставі зазначеного наказу зареєструвала своє право власності на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :04:000:1136, для ведення особистого селянського господарства.

На думку позивача, вищезазначений наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області та реєстрація на його підставі права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 суперечать вимогам чинного законодавства та порушують права й інтереси СФГ «Сім`ї Янчинських» як постійного користувача цієї земельної ділянки, які підлягають захисту.

Із урахуванням зазначеного, СФГ «Сім`ї Янчинських» просило позов задовольнити:

- визнати недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 01 червня 2020 року № 3-4931/15-20-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення ОСОБА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:1136, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) 53048614 від 09 липня 2020 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області у складі судді Масляної С. В. від 11 січня 2021 року позов задоволено.

Визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 01 червня 2020 року № 3-4931/15-20-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення ОСОБА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:1136,

площею 2,0 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) 53048614 від 09 липня 2020 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не спростовано право постійного користування позивача земельною ділянкою площею 50,04 га на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області. Видача ГУ Держгеокадастру у Волинській області наказу про надання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 2 га, яка входить у межі земельної ділянки площею 50,04 га, що перебуває у постійному користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських» та знаходиться на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, порушує права позивача, а саме його право на постійне користування цією земельною ділянкою, яке виникло на підставі державного акта від 30 травня 1994 року.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Волинського апеляційного суду від 31 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 11 січня

2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову СФГ «Сім`ї Янчинських» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки розпорядженням Локачинської районної державної адміністрації № 214 від 20 серпня 2008 року на підставі клопотання голови СФГ «Сім`ї Янчинських» Янчинського Я. Я. від 14 серпня 2008 року було припинено право користування частиною земельної ділянки площею 23,7 га пасовищ СФГ «Сім`ї Янчинських». Цю земельну ділянку передано до земель запасу Старозагорівської сільської ради. Доручено Управлінню земельних ресурсів у Локачинському районі внести відповідні зміни в земельно-облікову документацію. Після припинення права користування частиною земельної ділянки площею 23,7 га пасовищ саме СФГ «Сім`ї Янчинських» зобов`язане було оформити відповідні документи щодо визначення площі та меж користування земельною ділянкою, яка залишилася у постійному користуванні господарства. Проте, зазначених дій позивач не здійснив, у зв`язку із чим не довів тієї обставини, що надана у власність ОСОБА_1 на підставі оспорюваного наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області земельна ділянка площею 2 га входить у межі земельної ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських».

Узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

СФГ «Сім`ї Янчинських», в якійзаявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17, від 05 грудня 2018 року у справі № 346/5603/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 761/29966/16-ц, від 27 січня 2021 року у справі № 297/3225/16-ц, від 07 квітня 2021 року у справі № 308/13730/15

(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також вказує, що суд не дослідив належним чином зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заявник стверджує, що апеляційний суд порушив вимоги статті 82 ЦПК України, врахував обставини, встановлені рішенням господарського суду Волинської області від 15 серпня 2011 року у справі № 02/151-53, при тому, що СФГ «Сім`ї Янчинських» участі у розгляді справи № 02/151/-53 не приймало. У той же час судом апеляційної інстанції не взято до уваги наслідки вирішення спору у справі № 160/575/14-ц. Також заявник стверджує, що апеляційний суд у порушення вимог статей 83, 367 ЦПК України прийняв нові докази та надав їм оцінку. Апеляційний суд зробив висновки, що суперечать обставинам справи, дійшов передчасного висновку, що позивачем не доведено порушення його прав, свобод чи інтересів винесеним ГУ Держгеокадастру у Волинській області наказом № 3-4931/15-20-СГ від 01 червня 2020 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2021 року справу за позовом СФГ «Сім`ї Янчинських» до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи осіб, які подали відзив (пояснення) на касаційну скаргу

У поданих поясненнях ГУ Держгеокадастру у Волинській області посилається на те, що позивачем не було надано документів на підтвердження наявності у фермерського господарства оформленого права постійного користування спірною земельною ділянкою, оскільки оригінал державного акту на право постійного користування надано не було. На думку ГУ Держгеокадастру у Волинській області, державний акт, яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою серії ВЛ 20, зареєстрований у книзі записів державних актів на право постійного користування за № 17 від 30 травня 1994 року, втратив свою чинність після смерті ОСОБА_3 . Головою фермерського господарства СФГ «Сім`ї Янчинських» Ревком В. М. не надано документів на підтвердження наявності у фермерського господарства оформленого права постійного користування спірною земельною ділянкою, отже апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У поданому відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на те, що касаційна скарга заявника не спростовує правильного по суті судового рішення апеляційного суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

02 листопада 1992 року СФГ «Сім`ї Янчинських» зареєстровано як юридичну особу з місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи СФГ «Сім`ї Янчинських» серії А00 № 399409.

Засновником і головою СФГ «Янчинських» був ОСОБА_3 , а з 07 червня 2011 року по 24 жовтня 2014 року зазначену посаду у СФГ займав ОСОБА_4 , який є членом цього господарства. З 26 жовтня 2014 року головою СФГ «Сім`ї Янчинських» є Ревко В. М. , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статутом СФГ «Сім`ї Янчинських», зареєстрованим 28 жовтня 2014 року.

Згідно пункту 6.1.1 розділу 6 статуту СФГ «Сім`ї Янчинських» до земель господарства належать, зокрема, землі, передані господарству у приватну власність, у користування, що посвідчено відповідно державними актами на право приватної власності на землю та постійного користування землею, виданими на ім`я голови господарства.

Із дослідженого апеляційним судом архівного витягу з рішення Локачинської районної ради народних депутатів від 25 квітня 1991 року № 5/17 слідує, що рада, розглянувши клопотання ОСОБА_3 про виділення земельної ділянки у довічне спадкове володіння для ведення селянського (фермерського) господарства, вирішила надати сім`ї ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 10 га згідно рішення районної комісії по земельній реформі (протокол № 1 від 11 квітня 1991 року) з площ районного земельного запасу в межах колгоспу «Слава», у тому числі 4,8 га ріллі за рахунок поля і ґрунтозахисної сівозміни та покращення пасовищ - 5,2 га.

Вказана обставина підтверджується також і статутом СФГ «Сім`ї Янчинських», затвердженим розпорядженням Локачинської районної державної адміністрації від 02 лютого 1993 року № 23, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

На підставі рішення № 15/11 Локачинської районної ради від 22 березня 1994 року ОСОБА_3 , як учаснику (засновнику) СФГ «Сім`ї Янчинських», була надана у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства земельна ділянка площею 50,04 га, яка розташована на території Старозагорівської сільської ради, про що було видано державний акт на право постійного користування землею серії ВЛ № 20, який 30 травня 1994 року зареєстровано за № 17 у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею у Локачинській районній раді.

Розпорядженням Локачинської районної державної адміністрації № 214 від 20 серпня 2008 року на підставі клопотання голови СФГ «Сім`ї Янчинських» Янчинського Я. Я. від 14 серпня 2008 року було припинено право користування СФГ «Сім`ї Янчинських» частиною земельної ділянки площею 23,7 га пасовищ. Цю земельну ділянку передано до земель запасу Старозагорівської сільської ради. Доручено Управлінню земельних ресурсів у Локачинському районі внести відповідні зміни в земельно-облікову документацію.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (голова СФГ «Сім`ї Янчинських»), на ім`я якого було видано державний акт на право постійного користування землею, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Розпорядженнями голови Локачинської районної державної адміністрації № 43 від 05 лютого 2010 року та № 211 від 02 липня 2010 року надано ФГ «Надія» дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у оренду земельної ділянки площею 23,7 га ріллі терміном на 15 років, для розширення фермерського господарства.

Рішенням господарського суду Волинської області від 15 серпня 2011 року у справі № 02/151-53, яке набрало законної сили, за позовом Волинського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держкомзему у Волинській області до фермерського господарства «Надія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Локачинська районна державна адміністрація, про стягнення заподіяної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею встановлено наступні обставини.

Постановою слідчого Волинської міжрайонної природоохоронної прокуратури від 24 грудня 2010 року закрито кримінальну справу, порушену за фактом самовільного зайняття земельної ділянки та перевищення службового становища посадовими особами.

31 березня 2011 року начальником СВ Локачинського РВУМВС України у Волинській області також винесена постанова про закриття кримінальної справи.

Як зазначено в цих постановах земельна ділянка площею 50,04 га на території Старозагорівської сільської ради була надана в користування ОСОБА_3 згідно рішення Локачинської районної ради від 22 вересня 1994 року № 15/11; за клопотанням ОСОБА_3 згідно розпорядження Локачинської райдержадміністрації № 214 від 20 серпня 2008 року земельну ділянку площею 23,7 га пасовищ передано до земель запасу Старозагорівської сільської ради. Передана земельна ділянка та земельна ділянка, що залишилась в постійному користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських», більше 10 років не оброблялась, земельний податок за неї не сплачувався. Згідно висновку судово-земельної експертизи від 28 жовтня 2010 року № 0865 службові особи СФГ «Надія» самовільно зайняли земельну ділянку площею 48, 52 га, з якої 20, 77 га відносяться до земель запасу Старозагорівської сільської ради, чим заподіяли збитки у сумі 18 802, 82 грн, та землі площею 27,75 га, які перебувають в постійному користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських».

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 15 вересня 2014 року у справі № 160/575/14-ц позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , Старозагорівської сільської ради, Локачинської районної державної адміністрації про визнання права на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право на постійне користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства площею 50, 04 га, що розташована на території Старозагорівської сільської ради в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_4 не було зареєстровано у встановленому законом порядку на підставі зазначеного рішення суду, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 09 квітня 2020 року

Постановою Волинського апеляційного суду Волинської області від 18 серпня 2020 року у справі № 160/575/14-ц, яка набрала законної сили, рішення Локачинського районного суду Волинської області від 15 вересня 2014 року скасоване та ухвалене нове рішення про відмову в позові ОСОБА_4 .

Згідно із інформацією відділу Держземагенства у Локачинському районі в 2015 році в користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських» знаходилося 50 га ріллі на території Старозагорівської сільської ради. Згідно із інформацією відділу Держгеокадастру у Локачинському районі станом на 01 січня 2016 року, 01 січня 2017 року в постійному користуванні «СФГ «Сім`ї Янчинських» знаходилася земельна ділянка розміром 50, 04 га на території Старозагорівської сільської ради.

Згідно податкової декларації за 2020 рік і звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду, у власності та користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських» знаходяться сільськогосподарські угіддя площею 50 га, у тому числі 50 га ріллі, СФГ «Сім`ї Янчинських» за користування земельною ділянкою загальною площею 50,04 га у 2020 році розраховано суму земельного податку у сумі 21 823, 44 грн.

У відповіді ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 24 червня 2020 року на клопотання СФГ «Сім`ї Янчинських» про надання дозволу СФГ «Сім`ї Янчинських» на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення в натурі площею 50, 04 га, розташованих за межами населених пунктів Старозагорівської сільської ради Локачинського району, зазначено, що для наповнення Державного земельного кадастру земельну ділянку орієнтовною площею 50, 04 га під час проведення робіт з інвентаризації земель державної власності сільськогосподарського призначення було сформовано земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:0941 - 14,5793 га, :04:000:0940 - 25, 4208 га, :04:000:0935 - 6, 2874га, які внесені до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з інвентаризації земель, проведеної у 2013 році. За зверненнями громадян на вищезазначені земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення ГУ Держгеокадастру в області надані дозволи на розроблення проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства. В частині земельної ділянки площею 14, 5793 га з кадастровим номером :04:000:0941 проведено поділ на земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:1129 - 2,0 га, :04:000:1135 - 2,0 га, :04:000:1132 - 2,0 га, :04:000:1136 - 2,0 га, :04:000:1130 - 2,0 га, :04:000:1133 - 2,0 га, :04:000:1134 - 2,0 га, :04:000:1131 - 0, 579 га.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 3-4931/15-20-СГ від 01 червня 2020 року затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер :04:000:1136), у тому числі рілля площею 2 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Старозагорівської сільської ради Локачинського району, без зміни цільового призначення.

На підставі зазначеного наказу державним реєстратором Городищенської сільської ради Луцького району Олімпіюком С. В. 02 липня 2020 року зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1136, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 15 серпня 2020 року.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями пункту 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Порядок надання громадянам земельних ділянок у користування, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, на час створення СФГ «Сім`ї Янчинських» (листопад 1992 року) регулювалось положеннями статей 50, 51 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-ХІІ та Законом України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20 грудня 1991 року № 2009-XII.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» (тут і надалі у редакції, чинній на момент створення СФГ «Сім`ї Янчинських») селянське (фермерське) господарство визнавалось формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Селянське (фермерське) господарство може бути створено однією особою. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником.

Згідно із частиною першою статті 51 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 13 березня 1992 року, який був чинним на момент створення СФГ «Сім`ї Янчинських») громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до положень статті 7 ЗК України (у редакції Закону від 13 березня 1992 року) користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Згідно з частиною першою статті 22, частиною першою статті 23 ЗК України (у редакції Закону від 13 березня 1992 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів.

У відповідності до статті 9 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» після одержання державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянське (фермерське) господарство підлягає державній реєстрації в районній, міській раді народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування.

Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває поточні та вкладні (депозитні) рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Сільська, селищна, міська рада народних депутатів заносить до спеціальної погосподарської книги дані про склад господарства, передану у власність та надану у користування господарству земельну ділянку.

Передбачені законом особливості надання фізичній особі земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства підтверджують те, що таку ділянку можна було безоплатно отримати лише для створення відповідного господарства, після чого її використання можливе було тільки для ведення селянського (фермерського) господарства. Таку діяльність здійснює саме селянське (фермерське) господарство, а не його засновник.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 922/989/18, з моменту створення селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) до фермерського господарства переходять правомочності володіння і користування та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки його засновника. У разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, не припиняється зі смертю цієї особи, а зберігається за фермерським господарством, до якого воно перейшло після створення фермерського господарства. Право постійного користування земельною ділянкою саме через перехід його до селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) не входить до складу спадщини. Спадкувати можна права померлого засновника (члена) щодо селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства), а не земельну ділянку, яка перебуває в користуванні такого господарства.

Суди встановили, що у користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських»

перебувала земельна ділянка, площею 50,04 га, виділена на підставі рішення Локачинської районної ради від 22 березня 1994 року № 15/11. Крім того, на підставі рішення Локачинської районної ради народних депутатів від 25 квітня 1991 року № 5/17 було виділено земельну ділянку, загальною площею 10,00 га.

Право користування земельною ділянкою може бути припинено лише з підстав, закріплених у законі.

Відповідно до приписів частини першої статті 27 ЗК України (у редакції від 13 березня 1992 року, яка діяла до 01 січня 2002 року) право користування земельною ділянкою або її частиною припиняється, зокрема у разі: добровільної відмови від земельної ділянки.

Стаття 141 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент смерті засновника фермерського господарства ОСОБА_3 ) передбачає, що добровільна відмова від права користування земельною ділянкою є підставою для припинення цього права.

Статтею 141 ЗК України (в редакції, чинній на момент надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 ) визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

У пункті 7.27 постанови від 05 листопада 2019 року у справі № 906/392/18 (провадження № 12-57гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених у статті 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог СФГ «Сім`ї Янчинських» у зв`язку із їх недоведеністю. Позивачем не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 було передано у власність земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:1136, площею 2,0 га, якою користується СФГ «Сім`ї Янчинських».

Слід зазначити, що підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства, як на момент створення СФГ «Сім`ї Янчинських», так і на час вирішення спору, є добровільна відмова від земельної ділянки.

Як встановлено судами, розпорядженням Локачинської районної державної адміністрації № 214 від 20 серпня 2008 року, винесеним за результатами розгляду клопотання голови СФГ «Сім`ї Янчинських» Янчинського Я. Я. від 14 серпня 2008 року, припинено право користування частиною земельної ділянки площею 23,7 га (з 50, 4 га) пасовищ СФГ «Сім`ї Янчинських». Цю земельну ділянку передано до земель запасу Старозагорівської сільської ради. Доручено управлінню земельних ресурсів у Локачинському районі внести відповідні зміни в земельно-облікову документацію.

Фактичне припинення права позивача на користування частиною земельної ділянки також підтверджують обставини, встановлені рішенням господарського суду Волинської області від 15 серпня 2011 року у справі № 02/151-53.

Після припинення права користування частиною земельної ділянки площею 23,7 га пасовищ СФГ «Сім`ї Янчинських» (з серпня 2008 року) не вчинило належних дій щодо оформлення відповідних документів (виготовлення технічної документації), визначення площі та меж земельної ділянки, яка залишилася у постійному користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських».

Із урахуванням зазначеного, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів тієї обставини, що передана на підставі оспорюваного наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області у власність ОСОБА_1 земельна ділянка площею 2,0 га входить у межі земельної ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських».

Вказаним обставинам надана належна оцінка апеляційним судом, а доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті висновків апеляційного суду, зроблених за результатами оцінки доказів.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

З урахуванням наведеного, враховуючи підстави касаційного оскарження, наведені заявником, колегія суддів вважає, що апеляційний суд за встановлених у цій справі обставин дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні заявлених позивачем вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Висновки суду апеляційної інстанції не суперечать висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, викладеним у постановах від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17, від 05 грудня 2018 року у справі № 346/5603/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 761/29966/16-ц, від 27 січня 2021 року у справі № 297/3225/16-ц, від 07 квітня 2021 року у справі № 308/13730/15.

За змістом статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу селянського фермерського господарства «Сім`ї Янчинських» залишити без задоволення.

Постанову Волинського апеляційного суду від 31 травня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. В. Білоконь
О. М. Осіян С. Ф. Хопта

В. В. Шипович