Справа №642/5824/20
Провадження №2/642/257/21
18 січня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Бородіної О.В., при секретарі - Добронос Д.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, ОСОБА_2 , посилаючись на ст. ст. 110, 112 СК України. Позивачка вказує, що з 10.02.2017 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися, живуть окремим життям, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Можливостей до відновлення стосунків і збереження шлюбу не вбачається. Просить розірвати шлюб.
Позивачка у судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та зазначила, що після розірвання шлюбу бажає повернути дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 », проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Відповідач в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Сторони зареєстрували шлюб 10 лютого 2017 року у Ленінському районному у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 36, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На протязі останніх часу спільного проживання між сторонами було відсутнє взаєморозуміння, виникали суперечки з різних питань, що негативно впливало на їх дитину, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, позивач вказує, що їхнє з відповідачем сімейне життя поступово погіршувалось, призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, вони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть; оскільки почуття любові та поваги один до одного втрачено, примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе.
Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад.
Підстав для надання строку сторонам для примирення суд не вбачає.
Той факт, що сторонни мають малолітню дитину, само по собі не може бути підставою для відмови в розірванні шлюбу, оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалась, розірвання шлюбу не впливає на права та обов`язки батьків по відношенню до дітей.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.
Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.
З огляду на те, що в судовому засіданні позивачка заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне, у рішенні суду має бути зазначено про вибір відповідачкою прізвища після розірвання шлюбу.
Керуючись ст.ст. 110,112-114 СК України, ст.ст.12,13,76,130,141,223,263-266,280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 лютого 2017 року у Ленінському районному у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 36.
Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « ОСОБА_1 ».
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Бородіна О.В.