Справа № 357/5046/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Цуранова А. Ю. ,

при секретарі Севериненко Д. В.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

22.05.2020 року позивач ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь 13 528 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.03.2020 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_1 угоду про завдаток, згідно умов якої зобов`язалась купити належну відповідачу квартиру та передала йому завдаток в еквіваленті 1000 доларів США. Оскільки вказана угода про завдаток не була посвідчена нотаріально, вважає сплачені кошти авансом. Відповідач повернув їй частину коштів у розмірі 500 доларів США, а решту відмовляється повертати в добровільному порядку.

27.05.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

18.06.2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином. 23.12.2020 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 про розгляд справи без участі позивача та його представника. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В попередніх судових засіданнях надав пояснення по справі, в яких позов підтримав, вказавши, що укладення угоди з купівлі-продажу квартири у квітні 2020 року не відбулось через карантинні заходи.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити. В попередніх судових засіданнях надав пояснення у справі, зазначивши, що умови договору від виконував належним чином. Не заперечував, що отримав завдаток в розмірі 1000 доларів США, з яких 500 доларів США повернув позивачу. Оскільки отримані ним кошти є завдатком, тому не підлягають поверненню. Крім того, вказані кошти були вкладені в усунення недоліків у квартирі (ремонт), які вказала позивач, тобто фактично між ними була домовленість про витрату цих коштів з конкретною метою. Вказав, що купівля-продаж не відбулася у зв`язку з тим, що позивач не змогла продати свою квартиру.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та покази свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

18.03.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено угоду про завдаток.

Відповідно до п. 1 вказаної угоди ОСОБА_2 (покупець) зобов`язалась купити належну ОСОБА_1 (продавець) квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ціну в еквіваленті 22 000 доларів США по курсу НБУ, з цією метою передала продавцю завдаток в еквіваленті 1000 доларів США, що входить в ціну квартири.

Відповідно до п. 2 вказаної угоди сторони домовились здійснити купівлю-продаж квартири до 30.04.2020 року.

Відповідно до п. 10 вказаної угоди у випадку відмови продавця від продажу квартири чи невиконання ним умов даної угоди він зобов`язується повернути покупцю завдаток у подвійному розмірі.

Відповідно до п. 13 вказаної угоди у випадку відмови покупця від купівлі даної квартири чи невиконання ним умов даної угоди він втрачає право вимагати повернення завдатку від продавця.

12.05.2020 року відповідач продав спірну квартиру іншому покупцю, що підтверджується договором купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 1503 ПН Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С.

Вказані обставинами підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Частиною 3 ст. 635 ЦК України визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Умовами угоди завдатку від 18.03.2020 року, яку укладено між позивачем та відповідачем, визначено строк укладення основного договору до 30.04.2020 року.

Основний договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 у встановлені строки між сторонами не було укладено.

Судом встановлено та не заперечувалось ОСОБА_1 , що в рахунок оплати вартості квартири за угодою завдатку ОСОБА_2 сплатила йому 1 000 доларів США в гривневому еквіваленті, з яких половину, тобто 500 доларів США, він їй повернув.

Свідок ОСОБА_4 , що є дружиною відповідача, в судовому засіданні підтвердила отримання коштів від позивача, зазначила, що половину повернули, у квітні мали підписати договір і до того часу усунули недоліки в квартирі, зробивши певні ремонтні роботи.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 13.02.2013 року за наслідками розгляду справи № 6-176цс12.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частина 2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч. 1 ст. 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати.

З цього випливає, що коли сторони хочуть визначити, що сплачена сума є завдатком, між ними має бути укладений договір, яким передбачаються зобов`язання сторін (сплата коштів боржником, та передання майна, надання послуг, тощо кредитором). Тобто це не може бути попередній договір, про укладення у майбутньому основного договору. Це має бути саме основний договір. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважатиметься авансом.

Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладено не було, доказів ухилення позивача від укладання договору суду не надано, тому передані позивачем грошові кошти не можуть вважатись завдатком, вони є авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу.

Суд вважає, що за даних обставин справи передані відповідачу грошові кошти за продаж квартири не виконують забезпечувальну функцію, правові наслідки статті 571 ЦК України в даному випадку не застосовуються - а відтак сума отриманого відповідачем авансу підлягає поверненню.

Суд відноситься критично до посилань відповідача на ту обставину, що отримані ним від позивача кошти пішли на усунення недоліків, вказаних позивачем, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаного факту суду не надано.

Крім того, суд приймає до уваги аргументи представника позивача про те, що купівля-продаж квартири не відбулась у зв`язку з карантинними обмеженнями та неможливістю оформлення договору у зв`язку тим, що багато організацій не працювало.

Так, постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 (зі змінами внесеними постановами № 215 від 16.03.2020, № 239 від 25.03.2020, № 241 від 29.03.2020, № 242 від 20.03.2020, № 255 від 02.04.2020, № 262 від 08.04.2020, № 284 від 15.04.2020, № 291 від 22.04.2020) установлено до 11.05.2020 року на всій території України карантин та введено суворі карантинні обмеження, зокрема, заборонено переміщення групою осіб у кількості більше ніж дві особи, заборонено провадження діяльності з надання фінансових послуг, заборонено регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 3000 грн.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: ордер серії КС № 510084 від 01.05.2020 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю гр. ОСОБА_3 , попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат в зв`язку з розглядом справи, договір про надання юридичних послуг б/н від 01.05.2020 року, прайс-лист на послуги адвоката Сидорчука І.В. в 2020 році.

Однак, суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати позивачем коштів в розмірі 3 000 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, незалежно від того готівковий чи безготівковий розрахунок це був.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3 000 грн.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 13 528 грн. та судовий збір в сумі 840,80 грн.

В частині стягнення судових витрат на правову допомогу відмовити.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.01.2021 року.

СуддяА. Ю. Цуранов