Провадження №2/748/131/21
Єдиний унікальний № 748/2877/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

"15" січня 2021 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого судді Хоменко Л.В.

секретаря Грибановської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користуватись будинком АДРЕСА_1 . Вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, у якому крім родини позивача зареєстрована ОСОБА_2 . Відповідач не проживає в даному будинку більше трьох років, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла, її власні речі у приміщенні будинку відсутні. Зазначає, що відповідач добровільно не проживає в будинку, місце її проживання їй не відомо і це створює позивачу перешкоди в користуванні її власним майном. Вирішити в позасудовому порядку дане питання позивач не має можливості, тому змушена звернутися до суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення справи суду не надала, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9).

З Акту обстеження місця проживання та довідок Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована у АДРЕСА_1 , але фактично не проживає за зазначеною адресою з листопада 2017 року. Особистих речей ОСОБА_2 та предметів побуту у будинку не виявлено ( а.с. 19-22).

Факт не проживання ОСОБА_2 за вищевказаною адресою підтверджують сусіди позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що засвідчили своїми підписами в акті про фактичне місце проживання( а.с. 23).

У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно вимог частини другої ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Статтею 391 ЦПК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Нормами законодавства встановлені обов`язки особи, яка користується житловим приміщенням сплачувати комунальні послуги, утримувати житло в належному для проживання стані. При цьому право користування наданим для проживання житлом не є абсолютним та обмежується нормами законодавства необхідністю його фактичного використання особами, яким воно надане за призначенням для проживання.

Так, наданими позивачем доказами підтверджується факт не використання житла відповідачем за призначенням протягом строку, встановленого положеннями Житлового кодексу Української РСР, при цьому, доказів поважності причин не використання житла, відсутності особи за місцем реєстрації протягом одного року суду не надано.

За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження поважності причин непроживання відповідача у наданому спірному житловому приміщенні понад один рік, зібрані у справі докази та їх оцінка свідчать про фактичне таке непроживання, - наявні підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 280-289 ЦПК України, ст. ст. 389,391 ЦК України, ст. 64, 65, 66, 71, 72 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення подати заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Хоменко Л.В.