ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року м. Чернівці

справа № 713/1937/19

провадження 22-ц/822/943/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Височанської Н.К., Кулянди М.І.

секретар Герман Я.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 березня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за депозитним договором,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за депозитним договором.

Позов обгрунтовано наступним. 11 травня 2011 року позивач уклала з відповідачем депозитний договір №SAMDN7855 та їй було відкрито особистий рахунок по вкладу № 5880.

За умовами договору за користування коштами позивача відповідач зобов`язаний був сплачувати проценти у розмірі 12% на рік, що становить 1% на місяць. Договір укладений терміном на шість місяців. Сума вкладу становила 15 000 доларів США. За умовами договору, якщо до закінчення терміну його дії вкладник не звертався за припиненням договору, його дія продовжувалася на наступний термін на таких самих умовах.

09 квітня 2014 року вона звернулася до відповідача з вимогою про розірвання депозитного договору та негайне повернення грошових коштів у сумі 15 000 доларів США і нарахованих відсотків.

Сума депозиту їй не повернута, тому відповідач зобов`язаний сплатити 12% річних, оскільки це передбачено договором і нарахування відсотків проводиться до повного повернення вкладнику коштів, внесених на депозит.

Розмір пені за несвоєчасне повернення суми депозиту становить 169 050,50 доларів США, що в національній валюті України станом на 29 жовтня 2019 року за офіційним курсом Національного банку України становить 4 236 393 грн.

Нарахування та сплата відсотків також є умовою договору, за невиконання якої частиною другою статті 625 ЦК України передбачає відповідальність у вигляді сплати 3% річних. Оскільки відповідач не сплачував позивачу відсотки, то 3% річних за період з 01 березня 2014 року по 29 жовтня 2019 року становить 854,40 доларів США.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь 15000 доларів США внесених позивачем за депозитним договором №SAMDN7855; 4236393 грн пені за неповернення депозитних коштів; 2618293,86 грн пені за неповернення відсотків за користування депозитом; 2424 доларів США річних на суму неповернутого депозиту; 12150 доларів США відсотків за депозитним договором; 854,40 доларів США річних на суму несплачених відсотків за депозитом, а всього 6854686,86 грн та 30428, 40 доларів США.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 березня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», про стягнення коштів за депозитним договором №SAMDN7855 від 11.05.2011 року - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 березня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права та процесуального права, у зв`язку з чим суд дійшов неправомірних висновків викладених у рішенні, які не відповідають обставинам справи.

Суд безпідставно взяв до уваги доводи відповідача щодо неукладеності Договору, тим самим дійшов висновку щодо фактичних обставин та надав неправильну оцінки доказам по справі, що є порушенням норм матеріального права.

Договір був підписаний: з одного боку апелянтом, як вкладником та з боку відповідача - Головою правління ПАТ КБ «Приватбанк» Дубілетом О.В. та парафований, завідуючою Вижницьким відділенням банку Кусяк М.І. Достовірність підпису уповноваженої особи відповідача підтверджено висновками експерта експертної установи Чернівецького науково -дослідного експертно-криміналістичного центру від 07.12.2017 р. №1970-К. копія якого додана до матеріалів справи і є належним доказом по справі, достовірність яких не була оспорена відповідачем.

Суд безпідставно врахував доводи відповідача про відсутність доказів внесення нею коштів для зарахування на депозитний рахунок за договором. Намагання відповідача перекласти на вкладника відповідальністю за дії працівників банку є неправомірним та не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Неправомірною є відмова у задоволені позову про стягнення коштів за депозитним договорами за відсутності оригіналів деяких квитанцій, якщо наявна достатня кількість інших письмових належних, допустимих та достовірних доказів, виданих апелянту самим же відповідачем, які свідчать про наявність правовідносин між сторонами та дають можливість достовірно з`ясувати розмір заборгованості перед апелянтом.

Судом неправомірно взято до уваги посилання відповідача на відсутність у системі інформації про укладений договір та внесення апелянтом коштів за ним, оскільки це доводить лише неналежне виконання працівниками банку їх посадових обов`язків і не звільняє банк від обов`язку повернути апелянту грошові кошти.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь 15000,00 доларів США у повернення коштів, внесених позивачем за депозитним договором №SAMDN7855 укладеним 11.05.2011 року між нею та АТ КБ «ПриватБанк», а також: 4236393,00 грн. - пені за неповернення депозитних коштів; 2618293,86 грн. - пені за неповернення відсотків за користування депозитом; 2424,00 доларів США - річних на суму неповернутого депозиту; 12150,00 доларів США - відсотків за депозитним договором; 854,40 долари США - річних на суму несплачених відсотків за депозитом, а всього 6854686,86 грн. та 30428,40 доларів США, у зв`язку з тим, що АТ КБ «ПриватБанк» кошти та нараховані проценти на суму вкладу станом на 29.10.2019 року не виплатив.

На підтвердження позовних вимог позивачем ОСОБА_1 надано такі докази:

- копію договору про заощадження №SAMDN7855 (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) від 11.05.2011 року, з якого вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк», іменований далі Банк, в особі Голови Правління Дубілета О.В. з одного боку і ОСОБА_1 іменований надалі «Клієнт», що діє на підставі особистого волевиявлення, з іншого боку;

- копію заяви ОСОБА_1 від 09.04.2014 року, адресованої керуючому головним управлінням ПАТ КБ «ПриватБанк» Маховікову Е.С., з якої вбачається, що у зв`язку із закінченням терміну дії договорів №SAMDN55 від 11.05.2011 року по 11.03.2014 року сума вкладу 15000,00 доларів США, №SAMDN90 від 11.05.2011 року по 11.03.2014 року сума вкладу 10000,00 Євро та №SAMDN1731 від 14.09.2012 року по 14.03.2014 року сума вкладу 17000,00 доларів США, які були автоматично продовжені на один місяць згідно договору, просила розірвати дані договори між нею та «ПриватБанком» та вимагала негайного повернення їй її вкладів та нарахування процентів по даним вкладам згідно тарифної ставки договору по даним вкладам починаючи з 11.03.2014 року, оскільки вона їх не отримувала у Вижницькому відділені «ПриватБанку»;

- копію рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.01.2015 року по справі №713/1187/14-ц, провадження №2/713/3/15 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», про стягнення коштів за депозитним договором, яке набрало законної сили 16.03.2016 року, з якого вбачається, що позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 10000,00 доларів США, що еквівалентно 159500,00 грн. та судовий збір в сумі 1595,00 грн.;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 року, якою касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.01.2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 19.11.2015 року залишено без змін;

- розрахунок №1 суми річних на суму депозиту станом на 29.10.2019 року до позову від 29.10.2019 року, згідно якого сума річних на суму депозиту станом на 29.10.2019 року за період з 09.04.2014 року по 29.10.2019 року становить 2424,00 доларів США;

- розрахунок №2 суми відсотків за договором станом на 29.10.2019 року до позову від 29.10.2019 року, згідно якого сума відсотків за договором за період з 11.11.2011 року по 29.10.2019 року становить 12150,00 доларів США;

- розрахунок №3 суми пені на суму депозиту за неповернення депозиту станом на 30.10.2019 року до позову від 30.10.2019 року, згідно якого сума пені на суму депозиту за неповернення депозиту за договором за період з 29.10.2018 року по 29.10.2019 року становить 169050,00 доларів США, що за курсом 25,06 становить 4236393,00 грн.;

- розрахунок №4 суми 3% річних на суму відсотків станом на 29.10.2019 року до позову від 29.10.2019 року, згідно якого сума 3% річних на суму відсотків за період з 28.02.2012 року по 29.10.2019 року становить 854,40 доларів США;

- розрахунок №5 суми пені на суму несплачених відсотків станом на 29.10.2019 року до позову від 29.10.2019 року, згідно якого сума пені на суму несплачених відсотків за період з 29.10.2018 року по 29.10.2019 року становить 104481,00 доларів США, що за курсом 25,06 становить 2618293,86 грн.;

- розрахунок №6 загальний позову станом на 30.10.2019 року до позову від 30.10.2019 року, згідно якого: сума неповернутого депозиту - 15000,00 доларів США; сума річних на суму депозиту (розрахунок №1) - 2424,00 доларів США; сума 9% за договором (розрахунок №2) - 12150,00 доларів США; сума пені за неповернення депозитних коштів (розрахунок №3) - 4236393,00 грн.; сума річних на суму відсотків (розрахунок №4) - 854,40 доларів США; сума пені за неповернення відсотків (розрахунок №5) - 2618293,86 грн., а всього 6854686,86 грн. та 30428,40 доларів США;

- копію висновку експерта №1970-К від 07.12.2017 року по кримінальному провадженню №0000204 від 25.03.2014 року, з якого вбачається, що підписи від імені ОСОБА_3 в графі: «Договір оформив сотрудник банку ОСОБА_3 , зокрема у договорі про заощадження №SAMDN55 від 11.05.2011 року виконані ОСОБА_3 ;

- копію постанови старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області Єльчанинової Л.В. від 16.11.2017 року про призначення технічної експертизи документів по кримінальному провадженню №0000204 від 25.03.2014 року;

- копію висновку експерта №1988-К від 14.12.2017 року по кримінальному провадженню №0000204 від 25.03.2014 року, з якого вбачається, що договір №SAMDN55 від 11.05.2011 року на дослідження експерту не надавався;

- копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.10.2017 року по справі №727/10003/17, провадження №1-кс/727/2960/17 про тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю, що перебувають у володінні ЧФ ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 14-А;

- копію протоколу огляду від 12.03.2018 року;

- копію «Руководства по депозитным процедурам физических лиц» ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- копію протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_4 від 30.03.2014 року у кримінальному провадженні №0000204 від 25.03.2014 року;

- копію протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_5 від 12.06.2018 року у кримінальному провадженні №0000204 від 25.03.2014 року.

На спростування позовних вимог та на підтвердження заперечень проти позову представниками відповідача АТ КБ «ПриватБанк», надано такі докази:

- копію рішення Вижницького районного суду від 17.10.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 19.11.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.03.2015 року по справі № 713/1203/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання договорів та стягнення грошових сум за договорами, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела факт укладення договору банківського вкладу.

Договір, на підставі якого позивач просить стягнути грошові кошти, з боку відповідача підписано колишньою керуючою Вижницьким відділенням ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 , відносно якої по даному епізоду розслідується кримінальне провадження.

За наявності у провадженні СУ ГУНП України в Чернівецькій області кримінального провадження, де розслідуються обставини щодо договору №SAMDN7855 від 11 травня 2011 року мають місце правовідносини з відшкодування шкоди, завданої злочином, а тому питання про відповідальність винуватої особи може бути вирішено лише при наявності вироку у кримінальному провадженні. З підстав спричинення шкоди посадовою особою банку при виконанні посадових обов`язків, тобто обов`язків, зумовлених трудовим договором, якими саме діями її були спричинено, причинно-наслідковий зв`язок між діями та шкодою, що є обов`язковим при вирішенні питання про стягнення шкоди на підставі статті 1172 ЦК України позовні вимоги не заявлялися.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до ст.1064 ЦК України, укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред`явлення ощадної книжки у банк.

Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред`явлення ощадної книжки.

При розгляді справи суд першої інстанції застосував відповідні норми матеріального права та зокрема зазначив наступне. Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516, зокрема п.1.4 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п.2.1 Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. Відкриття банківських рахунків та облікованих на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку (ч.3 ст.1058, ч.2 ст.1068 ЦК України, п. 2.1 Положення).

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174, до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема, заява на переказ готівки (додаток 8) та заява на видачу готівки (додаток 10).

Інструкція № 174 визначає зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом (пункт 1.2 статті 1 розділу IV Інструкції № 174).

За змістом статей 526 та 1058 ЦК України зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт укладення договору банківського вкладу у письмовій формі, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80, 89 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності доказів внесення коштів на депозитний рахунок. Однак доводи апелянта спростовуються наступним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до пункту 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Пункт 10.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунка кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пункт 1.2 статті 1 розділу IV Інструкція № 174 визначає зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 розділу IV Інструкції № 174 касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

З огляду на вказане письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджене договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Додержання письмової форми договору є обов`язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником (пункт 2.2 глави 2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516).

Верховний Суд у своїй постанові від 17 липня 2019 року у справі № 316/265/17 (провадження № 61-4981св19), зокрема, дійшов висновку, що укладання договору банківського вкладу під час відкриття банком депозитного рахунка клієнту є обов`язковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями є доказом укладення такого договору. Отже, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотримано, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-997цс16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Доводи апеляційної скарги щодо неповного встановлення всіх обставин справи є безпідставними. При розгляді справи судом першої інстанції всебічно та повно встановлені всі обставини та досліджені надані докази.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем на підтвердження внесення суми вкладу надано копію договору про заощадження №SAMDN7855 від 11.05.2011 року (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою), згідно якої ОСОБА_1 оформила в ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу - 15000,00 доларів США; строк вкладу - 12 місяців по 11.05.2012 року включно; процентна ставка на дату укладення вкладу - 12,0 % річних; період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць; мінімальний строк вкладу - 6 місяців; особовий рахунок по вкладу - НОМЕР_1 . Однак, позивачем не надано доказів, які б підтверджували внесення нею коштів для зарахування на вкладний рахунок, а саме ощадну книжку або сертифікат чи заяви на переказ коштів та квитанції, які завірені підписом касира та печаткою каси.

За відсутності доказів, які б підтверджували внесення позивачем коштів для зарахування на вкладний рахунок, а саме ощадної книжки або сертифікату чи заяви на переказ коштів та квитанції, які завірені підписом касира та печаткою каси, надана позивачем копія договору №SAMDN7855 від 11.05.2011 року (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) не може бути визнана належним та допустимим доказом укладення договору банківського вкладу, а тому вимог закону щодо письмової форми договору банківського вкладу від 11.05.2011 року, встановлені ст.1059 ЦК України дотримано не було, та відповідно такий договір не створює жодних правових наслідків.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення заявником чинних норм законодавства України та незгоди з висновком суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростував та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 22 листопада 2021 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

М.І. Кулянда