Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», місце знаходження: м.Київ, вул.Грушевського, буд.1-Д, до ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

03.07.2019р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що між ними 14.03.2011р. було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 6600,00грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у звязку з чим станом на 30.04.2019р. утворилась заборгованість в загальній сумі 340 594,34грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту -6396,25грн., заборгованості за відсотками 330 398,09грн., пені та комісії 3 800,00грн. На даний час Банк, скориставшись правом вимагати часткове повернення боргу, просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 125 175,21грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 6396,25грн., заборгованості за відсотками за період з 14.03.2011р. по 31.01.2018р. - 118 778,96грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00грн.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоржжя від 08.10.2019р. зазначений позов задоволено повністю.

Ухвалою суду від 16.11.2020р. заочне рішення від 08.10.2019р. скасовано і справа призначена до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

23.11.2020р. до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, в яких він позовні вимоги підтримав повністю та зазначив, що кредитний договір було укладено шляхом приєднання відповідача до публічного договору, він особисто підписав Заяву про приєднання та Довідку про умови кредитування, отримав картку з кредитним лімітом, користувався грошовими коштами, частково здійснював погашення кредиту та сплату процентів, тобто своїми діями підтвердив прийняття усіх запропонованих Банком умов кредитування. Наявність кредитних правовідносин, наявність заборгованості підтверджуються випискою з банківського рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом та відповідно належним і допустимим доказом. Просить позов задовольнити повністю.

30.11.2020р. від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що надані Банком Умови та Правила надання банківських послуг, Витяг з тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» ним не підписані, тому не можуть вважатися складовими частинами кредитного договору і підтверджувати істотні умови кредитування, зокрема, розмір процентів за користування кредитом. У заяві позичальника від 14.03.2011р. розмір процентів не зазначений, у зв`язку з чим розмір заборгованості за процентами, яку просить стягнути Банк, нічим не підтверджений. Просить в позові відмовити повністю.

28.12.2020р. від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій зазначив, що строк дії картки, яка була видана йому 14.03.2011р., становила 4 роки, тобто до останнього числа березня 2015р. У випадку порушення ним зобов`язань за кредитним договором, Банк мав право вимагати стягнення заборгованості, починаючи з 01.04.2015р. Але з цим позовом звернуся до суду 26.06.2019р., тобто з порушенням 3-річного строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити повністю.

Відповідач чи його представник в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов не визнають повністю.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність зазначених осіб.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Суд встановив, що 14.03.2011р. відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача із Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

В Анкеті-заяві (арк..20-21) зазначено, що відповідач згодний з тим, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку.

Також зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, позичальник зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

16.03.2011р. Банк видав відповідачу ОСОБА_1 банківську картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 03/15 (арк..129).

Згідно з Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, яка підписана ОСОБА_1 11.04.2011р., він отримав картку MasterCardMass з поновлювальною кредитною лінією, пільговим періодом 55 днів (нарахування відсотків за ставкою 0,01% річних), з базовою процентною ставкою 2,5% в місяць (30% річних), з щомісячним погашенням кредиту - 7% від заборгованості, але не менше 50,00грн. та не більше залишку заборгованості до 25 числа кожного місяця. Цими умовами також передбачена сплата пені та штрафів за несвоєчасне повернення кредитних коштів (арк..21).

11.04.2011р. на банківську картку № НОМЕР_1 Банком було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000,00грн., 17.09.2011р. його збільшено до 2000,00грн., 27.09.2011р. до 6600,00грн., 14.01.2020р. зменшено до 0,00грн. (арк..130).

Згідно з наданим Банком розрахунком та випискою за банківським рахунком (арк..11-18,131-140), заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 30.04.2019р. становить 340 594,34грн. і складається із заборгованості за тілом кредиту - 6396,25грн., заборгованості за відсотками 330 398,09грн., пені та комісії 3 800,00грн.

Згідно з випискою з банківського рахунку 15.10.2020р. Банком за власним рішенням здійснена відміна штрафів за минулі періоди в сумі 662 347,28грн. і станом на 28.10.2020р. на рахунку обліковується заборгованість в розмірі 21 513,39грн.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За цим позовом АТ КБ «Приватбанк» вимагає стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в загальному розмірі 125 175,21грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 6396,25грн., заборгованості за відсотками за період з 14.03.2011р. по 31.01.2018р. - 118 778,96грн.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає заявлені АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 дійсно 14.03.2011р. звернувся до Банку з Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписав її, чим надав згоду на отримання банківських послуг і відповідно уклав з Банком договір приєднання.

16.03.2011р. відповідач отримав банківську картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 13/2015, на яку Банком 11.04.2011р. первісно було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000,00грн., в подальшому його збільшено до 6600,00грн.

При цьому, судом встановлено, що в Анкеті-заяві від 14.03.2011р. не зазначений порядок та строки повернення кредиту, розмір процентів за користування ним, а також не встановлена відповідальність за порушення зобов`язання.

На обґрунтування позовних вимог до позовної заяви позивач додав Витяг з Умов та правил надання банківських послу, затверджених наказом від 06.03.2010р. №СП-2010-256, вказуючи, що цей документ разом із Анкетою-заявою становлять Договір про надання банківських послуг, який є договором приєднання і який було укладено між сторонами.

Однак вказаний документ не містить підпису відповідача, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме їх розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи 14.03.2011р. Анкету-заяву, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови щодо порядку та строків повернення кредиту, щодо розміру, порядку та строків сплати процентів за користування кредитними коштами, щодо відповідальності за порушення зобов`язання з відповідним порядком нарахування.

Оскільки за змістом ст.634 ЦК України умови договору приєднання розроблює підприємець - в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк», а інша сторона (споживач послуг) лише приєднується до них, Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші і що споживач був належним чином ознайомлений з ними.

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ст.634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (14.03.2011р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (03.07.2019р.), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови надання банківських послуг, за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем цих умов, наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, а відтак підстав брати їх до уваги відсутні.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься особисто підписана відповідачем ОСОБА_1 . Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», яка містить інформацію про умови та порядок повернення кредитних коштів, розмір процентів за користування ними та відповідальність за порушення строків повернення кредиту.

Судом встановлено, що відповідач активно користувався кредитним лімітом, частково здійснював повернення кредитних коштів та сплату процентів за користування ними, що підтверджується випискою з особового банківського рахунку, відкритого на ім`я відповідача за виданою банківською карткою, довідками про встановлення кредитного ліміту та про видані банківські картки. Ці докази суд вважає належними та допустимими, тому приймає їх до уваги при ухваленні цього рішення.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 6600,00грн., правомірність нарахування Банком процентів за користування ними у розмірі, погодженому сторонами в Довідці про умови кредитування, підписаної відповідачем 11.04.2011р., часткове повернення кредиту та сплату процентів відповідачем.

При цьому суд виходить з того, що в силу вимог ст.631,1050,1054,1056-1 ЦК України сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки, зокрема, щодо нарахування та сплати процентів за користування кредитними коштами лише протягом строку дії такого договору.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та інші платежі припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Як встановлено судом, сторонами був обумовлений строк кредитування в межах строку дії кредитної картки, видана відповідачу картка діяла до 31.03.2015р. і після цього нова картка відповідачу не видавалась.

На момент спливу строку дії кредитної картки - 31.03.2015р. відповідач мав заборгованість в загальному розмірі 12 723,71грн., яка складалась із заборгованості за тілом кредиту 6396,25грн., заборгованості за відсотками 6027,46грн., пені/комісії 300,00грн.

Розрахунок цієї заборгованості відповідає умовам кредитування, визначеним у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», яка підписана відповідачем.

У зв`язку з чим, позивач має право вимагати її стягнення в судовому порядку.

Однак, в межах даної цивільної справи відповідач заявив про застосування строку позовної давності і суд враховує таке.

Згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.1,3 ст.266 ЦК України).

Суд враховує, що за договором про надання банківських послуг, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Як вже зазначалось, відповідач зобов`язаний був здійснювати щомісячне погашення кредитних коштів та сплату процентів до 25 числа кожного місяця, з кінцевим строком повернення 31.03.2015р.

Вказані строки відповідач порушував і станом на 31.03.2015р. кредит не повернув, заборгованість склала 12 723,71грн.

У зв`язку з цим позивач мав право заявити вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту закінчення кінцевого строку повернення кредиту, визначеного в договорі, тобто з 01.04.2015р.

З наданої виписки з банківського рахунку вбачається, що відповідач 25.03.2016р. останній раз добровільно здійснив часткову сплату заборгованості (поповнення рахунку на 200,00грн.), чим, на думку суду, фактично визнав свій борг, що є підставою для переривання строку позовної давності. Після цього 3-річний строк позовної давності почав свій перебіг заново з 26.03.2016р. та скінчився 26.03.2019р.

З даним позовом позивач звернувся до суду 03.07.2019р., тобто позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованих процентів за період з 14.03.2011р. по 31.03.2015р. поданий позивачем поза межами 3-річного строку позовної давності, що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови в позові.

Підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за період з 01.04.2015р. по 31.01.2018р. суд не знаходить, оскільки Банк не довів правомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами після спливу строку кредитування.

Як вже зазначалось, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та інші платежі припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Отже, право Банку нараховувати проценти відповідно до погоджених сторонами умов кредитування припинилось 31.03.2015р.

У зв`язку з неповерненням боржником грошових коштів за кредитним договором в межах визначеного в договорі строку кредитування права та інтереси кредитора забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак відповідних вимог позивач не заявляв.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.3,6,11,15,16,257,261,264,266,267,526,530,610,611,627,629,1049,1050,1054,1056-1 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А. Мурашова

13.01.2021