Ухвала

17 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 742/98/21

провадження № 61-18491ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 серпня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної Казначейської служби, третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області

від 13 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної Казначейської служби, третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення шкоди, відмовлено.

11 листопада 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулися із касаційною скаргою на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 серпня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року (надійшла до суду 15 листопада 2021 року), в якій просять скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Порушено вимоги пункту першого частини другої статті 392 ЦПК України,

а саме: невірно вказана назва суду, до якого подається касаційна скарга.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд звертає увагу заявників на те, що у касаційній скарзі зазначено Касаційний цивільний суд, хоча судом касаційної інстанції

є Верховний Суд.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявники узагальнено посилаються на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначають конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також заявниками порушено вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, а саме не зазначено рішення, які оскаржуються.

У касаційній скарзі заявники зазначають, що оскаржується «Постанова рішення Прилуцького районного суду від 13 серпня 2021 року» та «Ухвала Чернігівського Апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року.

Однак, 13 серпня 2021 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області ухвалено рішення у справі № 742/98/21, а Чернігівським апеляційним судом 21 жовтня ухвалено постанову у справі № 742/98/21.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області

від 13 серпня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду

від 21 жовтня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 17 грудня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць