П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 371/500/21

Номер провадження № 22-ц/824/14239/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Головачова Я.В., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 04 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Гаврищука А. В., у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Миронівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № К300А+28424145 від 17 квітня 2013 року, яка станом на 17 квітня 2013 року становить 105 961 грн. 80 коп., та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № К300А+28424145 від 17 квітня 2013 року ОСОБА_1 виразив бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на веб-сайті www.privatbank.ua.

Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу.

Згідно умов вищевказаного договору відповідач отримав від АТ «КБ «Приватбанк» у платне користування автомобіль марки DAEWОО, модель: Nexia NS16, рік випуску: 2012, та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у додатку 2 графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено обов`язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі.

У порушення зазначених норм закону та умов договору зобов`язання належним чином не виконані, в результаті чого 11 квітня 2014 року відповідно до акту прийому-передачі відповідач повернув предмет лізингу позивачу.

Таким чином, відповідно до умов договору, станом на 09 квітня 2021 року у відповідача наявна заборгованість перед АТ «КБ «Приватбанк» за фактичний строк користування предметом лізингу, що складає 105 961 грн. 80 коп.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 04 серпня 2021 року (а.с. 53-56) позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 30 серпня 2021 року АТ «КБ «Приватбанк» направило апеляційну скаргу у якій, просило рішення Миронівського районного суду Київської області від 04 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № К300А+28424145 від 17 квітня 2013 року ОСОБА_1 виразив бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на веб-сайті www.privatbank.ua.

Згідно умов вищевказаного договору відповідач отримав від АТ «КБ «Приватбанк» у платне користування автомобіль марки DAEWОО, модель: Nexia NS16, рік випуску: 2012, та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у додатку 2 графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору.

У порушення п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» та умов договору, зобов`язання належним чином не виконані, в результаті чого 11 квітня 2014 року відповідно до акту прийому-передачі відповідач повернув предмет лізингу позивачу.

Скаржник зазначає, що станом на 09 квітня 2021 року у відповідача наявна заборгованість перед АТ «КБ «Приватбанк» за фактичний строк користування предметом лізингу, що складає 105 961 грн. 80 коп., що складається із: 10 363 грн. 91 коп. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 6 575 грн. 01 коп. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 89 022 грн. 88 коп. - заборгованість з пені.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

11 жовтня 2021 року від скаржника надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу з відповідним підтвердженням про направлення її відповідачу.

З вказаної відповіді на відзив на апеляційну скаргу вбачається, що скаржник не погоджується з доводами відповідача викладеними у відзиві та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Скаржник зазначає, що з аналізу ст. 806 ЦК України та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» вбачається, що договір фінансового лізингу, пердметом якого є транспортний засіб, має бути у простій письмовій формі та не підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.

01 жовтня 2021 року від відповідача на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з відповідними підтвердженнями про направлення зазначеного відзиву скаржнику.

З вказаного відзиву вбачається, що відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення, без змін.

Відповідач зазначає, що договір лізингу укладений між ним та позивачем 17 квітня 2013 року не був нотаріально посвідченим, а відтак, не породжує права та обов`язки сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що договір фінансового лізингу не був нотаріально посвідченим, а відтак, він не має правових наслідків.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 17 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «КБ «Приватбанк» та підписав заяву про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № К300А+28424145 предметом якого є автомобіль марки DAEWОО, модель: Nexia NS16, рік випуску: 2012 (а.с. 07).

Із акту повернення предмету лізингу вбачається, що ОСОБА_1 повернув АТ «КБ «Приватбанк» предмет лізингу автомобіль марки DAEWОО, модель: Nexia NS16, рік випуску: 2012, тип ТЗ: Седан/Лифтбек, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 (а.с. 10).

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

За імперативним положенням статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З матеріалів справи вбачається, що договір фінансового лізингу № К300А+28424145 від 17 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Приватбанк» шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, та не є нотаріально посвідченим.

Таким чином, зазначений договір розглядається з точки зору права як такий, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків, зокрема й зобов`язань, що в ньому закріплені.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором лізингу № К300А+28424145 від 17 квітня 2013 року, оскільки зазначений договір укладено з порушенням норм ст. 799 ЦК України, а відтак, він не створив будь-яких правових наслідків для сторін такого договору.

Посилання скаржника на наявність у відповідача заборгованості за договором лізингу, є безпідставним, оскільки вказаний договір укладено з порушенням норм ст. 799 ЦК України, а відтак, він не створив будь-яких правових наслідків для сторін такого договору, зокрема й зобов`язань, що в ньому закріплені.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 04 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я.В. Головачов

В.А. Нежура