13.01.2021 ЄУН 337/4399/20 Провадження 2/337/172/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.01.2021 року Хортицкий районний суд м. Запоріжжя
в складі: головуючого судді - Салтан Л.Г.
за участю секретаря - Шаповалової А.В.
представника позивача - Курінної О.І.
19.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 27.10.2020 року справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання на 11.11.2020 року.
До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.
Ухвалою суду від 01.12.2020 року справа призначена до розгляду у судовому засіданні.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що відповідач ОСОБА_2 в 2010 році добровільно залишила сім`ю, а саме чоловіка з неповнолітньою донькою, сповістивши що буде проживати зі співмешканцем, та до теперішнього часу в квартирі за місцем реєстрації не з`являлась. В подальшому відповідачка вела аморальний спосіб життя, неодноразово змінювала співмешканців та місце проживання, однак з реєстраційного обліку самостійно не знялася. На підставі ст. ст.71, 72 ЖК України просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
У судове засідання треті особи : представник Департаменту реєстраційних послу Запорізької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явились, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, та поверталась у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. Крім того, відповідач викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Хортицького районного суду .
Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Допитаний свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2010 року, речей їх в квартирі не має, ніхто не чинив перешкоди в користуванні квартирою, добровільно залишила сім`ю та неповнолітню доньку, повідомила, що буде мешкати зі співмешканцем, спроб повернутися не було.
Вислухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, свідка, розглянувши матеріали провадження, повно та всебічно встановив обставини справи, оцінив за внутрішнім переконанням наявні докази у справі, які є належними, достовірними та допустимими, давши належну оцінку як кожного доказу окремо так достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 20.06.1997 року по 26.01.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку - ОСОБА_4 , 1997 р.н. На теперішній час в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , його мати - ОСОБА_3 , донька - ОСОБА_4 та колишня дружина - ОСОБА_2 .
Фактично за вказаною адресою відповідач ОСОБА_1 не проживає з 2010 року, добровільно виїхала на постійне місце проживання до співмешканця, речі її в квартирі відсутні, витрат на утримання квартири відповідач не несе. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад шість місяців, підтверджується поясненнями свідків.
Судом не встановлено поважності причин не проживання відповідача у квартирі, а також не встановлено фактів чинення перешкод з боку позивача або інших осіб у користуванні відповідачем квартирою.
Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 11,13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з часу виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.01.2021 року.

Суддя: Л.Г. Салтан