Справа №443/182/20
Провадження №2/443/582/21
РІШЕННЯ

іменем України

17 листопада 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати за ним право власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що відповідачки по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є його рідними сестрами. Відповідно до витягу з погосподарської книги №740 від 12.11.2019 по АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 відносилося до суспільної групи колгоспний двір, де на той час були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 - мати сторін по справі та голова колгоспного двору, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 батько сторін по справі, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 позивач по справі, ОСОБА_6 дід сторін по справі по материній лінії, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 баба по материній лінії, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . На день смерті інших членів колгоспного двору позивач проживав разом із ним, відтак вважає, що фактично прийняв спадщину після їх смерті, а відтак став єдиним володільцем спірного будинковолодіння. Відповідачки по справі відмовляються від належних їм часток в спадковому майні в його користь. Для реалізації своїх спадкових прав позивач звертався до нотаріуса, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору , частки яких не визначені, а померла не є його останнім членом. Вважаючи, що його спадкові права порушено звернувся до суду із даним позовом.

Процесуальні рішення, постановлені по справі

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 02.10.2020 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 05.11.2020 /а.с.54-55/.

05.11.2020 справу знято з розгляду у зв`язку з тим, що суддя перебував на лікарняному /а.с.61/.

19.03.2021 підготовче засідання відкладено на 08.06.2021 у зв`язку із заявленим клопотанням позивача/а.с.66-67/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 08.06.2021 справу розглядом відкладено на 26.07.2021 в підготовче засідання /а.с.81/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 26.07.2021 справу розглядом відкладено на 08.10.2021 в підготовче засідання /а.с.84/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 08.10.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.11.2021 (а.с.98-99).

Розгляд справи по суті відбувся 15.11.2021 без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Лешега В.В. через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідачки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, Позов визнають та просять задовольнити, а також відмовляється від належної їм частки в спадковому майні в користь позивача.

Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15.11.2021, є дата складення повного тексту судового рішення 17.11.2021.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 27.07.1989 виданого на підставі рішення виконкому Жидачівської районної Ради народних депутатів № 210 від 20.07.1989, цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить на праві особистої власності колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_4 /а.с.9/.

Згідно витягу з по господарської книги с. Бринці Загірні виданого виконавчим комітетом Ходорівської міської ради № 740 від 12.11.2019, будинковолодіння по АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 рахується за громадянами: ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , господарство відноситься до суспільної групи «колгоспний двір»./а.с.11/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.07.1953, ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про що зроблено відповідний запис за № 11 /а.с.79/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 17.12.1974 ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_11 /а.с.78/.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 23.12.1977 ОСОБА_6 та ОСОБА_12 уклали шлюб 23.12.1977 про що зроблено запис за № 29. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_13 » /а.с.91/.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 17.12.1974 ОСОБА_5 та ОСОБА_10 одружились 29.05.1963, про що зроблено відповідний запис за № 13, після одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_14 » /а.с.77/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 08.04.1964 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що зроблено відповідний запис № 17, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 /а.с.39/.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 23.07.1983 ОСОБА_15 та ОСОБА_1 уклали шлюб 23.07.1983 про що зроблено запис № 16. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_16 ». /а.с.40/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 10.05.1969 ОСОБА_17 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 про що зроблено відповідний запис за №20, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 /а.с.49/.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 від 08.10.1988 ОСОБА_18 та ОСОБА_17 уклали шлюб 08.10.1988 про що зроблено запис за № 13 , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_19 » /а.с.48/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 від 10.01.1973 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 про що зроблено запис за № 55. Його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 /а.с.41/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 виданого 01.09.2006 Вибранівською сільською радою Жидачівського району Львівської області ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 83 років, про що зроблено відповідний актовий запис за № 28 /а.с.90/.

Довідкою про підтвердження спадщини виданою виконавчим комітетом Ходорівської міської ради від 12.11.2019 за № 736, постійно був прописаний та проживав по АДРЕСА_1 до дня смерті яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 . Господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір». Заборони і арешту на належний йому на праві спільної часткової приватної власності житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та середню земельну частку, пай, на земельну ділянку розміром 2,34 га , що розташована на території Вибранівської сільської ради немає. У Вибранівській сільській раді заповіт від ОСОБА_6 не посвідчувався. По АДРЕСА_1 на день його смерті були зареєстровані та проживали дружина ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зять ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , онук ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 /а.с.15/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11 від 19.09.2008 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 63 роки, про що зроблено відповідний актовий запис № 22 та Вибранівською сільською радою Жидачівського району Львівської області видано свідоцтво /а.с.7/

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 53472144 від 27.09.2018, після смерті ОСОБА_4 , у Спадковому реєстрі інформація відсутня /а.с.33/.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53472151 від 27.09.2018, після смерті ОСОБА_4 , у Спадковому реєстрі інформація відсутня /а.с.34/.

Згідно Витягу в Спадковому реєстрі № 53472229 від 27.09.2018 до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є : реєстрація спадкової справи № 63061072. Спадкодавець ОСОБА_4 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 /а.с.35/.

Згідно заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від 27.09.2018 №877 ОСОБА_1 звернувся в Жидачівську ДНК Львівської області та просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім ОСОБА_1 спадкоємцями є діти померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_20 /а.с.29/.

Згідно заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від 14.03.2009 ОСОБА_2 звернулася в Жидачівську ДНК Львівської області та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім ОСОБА_2 спадкоємцями є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , які фактично прийняли спадщину /а.с.30/.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 05.12.2019 вона відмовилась від спадщини після смерті матері ОСОБА_4 в користь дітей померлої: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /а.с.36/

Довідкою про підтвердження спадщини виданою виконавчим комітетом Ходорівської міської ради від 12.11.2019 за № 739, постійно була прописана та проживала по АДРЕСА_1 до дня смерті яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_4 . Заборони і арешту на належний йому на праві спільної часткової приватної власності житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та середню земельну частку, пай, на земельну ділянку розміром 2,34 га, що розташована на території Вибранівської сільської ради немає. У Вибранівській сільській раді заповіт від ОСОБА_4 не посвідчувався. По АДРЕСА_1 на день її смерті були зареєстровані та проживали: чоловік ОСОБА_5 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 , мати ОСОБА_7 - померла ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.17/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_12 від 12.05.2009 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 71 років, про що Вибранівською сільською радою Жидачівського району львівської області видано свідоцтво та зроблено відповідний актовий запис за № 12 /а.с.32/.

Довідкою про підтвердження спадщини виданою виконавчим комітетом Ходорівської міської ради від 12.11.2019 за № 738, постійно був прописаний та проживав по АДРЕСА_1 до дня смерті яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . Господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір». Заборони і арешту на належний йому на праві спільної часткової приватної власності житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та майно немає. У Вибранівській сільській раді заповіт від ОСОБА_5 не посвідчувався. По АДРЕСА_1 на день його смерті були зареєстровані та проживали син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та теща ОСОБА_7 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.14/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_13 виданого повторно 27.07.2021 Жидачівським відділом ДРАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 87 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 31 /а.с.89/.

Довідкою про підтвердження спадщини виданою виконавчим комітетом Ходорівської міської ради від 12.11.2019 за № 737, постійно була прописана та проживала по АДРЕСА_1 до дня смерті яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 . Господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір». Заборони і арешту на належний йому на праві спільної часткової приватної власності житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та середню земельну частку, пай, на земельну ділянку розміром 2,34 га , що розташована на території Вибранівської сільської ради немає. У Вибранівській сільській раді заповіт від ОСОБА_7 не посвідчувався. По АДРЕСА_1 на день її смерті був зареєстрований та проживав онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 /а.с.16/.

Постановою завідувача Жидачівської ДНК Матусека В.В. від 29.11.2019 № 388/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його мами, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померла не є його останнім членом /а.с. 76/.

Норми права та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Приписами ч. 1 ст. 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України встановлено, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст.1269 та 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , як члену колгоспного двору належала частка у розмірі 1/5, оскільки членами колгоспного двору було п`ятеро осіб, окрім нього, ще ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Першим помер дідусь позивача та батько його матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому належала 1/5 частка в майні колгоспного двору, відтак після його смерті належна йому частка в порядку спадкування за законом підлягала спадкуванню порівну його донькою ОСОБА_4 та дружиною ОСОБА_7 (1/5:2=1/10), які були спадкоємцями першої черги та на момент смерті останнього постійно проживали із ним, а відтак згідно положень ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що фактично прийняли спадщину, а тому кожна, умовно стала власницею 3/10 частки в майні колгоспного двору, оскільки їм як членам колгоспного двору належала по 1/5 частки кожній. (1/5 + 1/10)

Другою померла мати позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої належна їй частка в майні колгоспного двору підлягала поділу між спадкоємцями першої черги, якими були її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та які у шестимісячний строк звернулась до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини по 3/20 кожному (3/10:2=3/20). Таким чином, ОСОБА_1 фактично став власником 7/20 часток у майні колгоспного двору, оскільки йому як члену колгоспного двору належала 1/5 частка та 3/20 він успадкував після смерті матері ОСОБА_4 .

Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та баба позивача ОСОБА_7 померла, ІНФОРМАЦІЯ_11 , а після їх смерті єдиним спадкоємцем, який вчасно прийняв спадщину був син та онук ОСОБА_1 - позивач у справі, який постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця..

Отже, позивач, ОСОБА_1 успадкував 1/5 частки в майні колгоспного двору після смерті батька ОСОБА_5 , який помер та після смерті баби ОСОБА_7 , яка померла 3/10 частки в майні колгоспного двору, а відтак ОСОБА_5 фактично став власником 17/20 часток спірного будинковолодіння. (7/20+1/5+3/10)

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті баби ОСОБА_7 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов визнали, відтак суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за ним права власності на 17/20 часток в спірному будинковолодінні.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на 17/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко