Постанова

Іменем України

03 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 757/39725/19-ц

провадження № 61-15916св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», яка підписана представником Корніловим Левом Олександровичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року у складі судді Ільєвої Т. Г. та постанову Київського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Ящук Т. І., Немировської О. В., Чобіток А. О.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ «СК «Універсальна») про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивований тим, що 28 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «СК «Універсальна» укладено договір № 3014/261/001144 добровільного страхування наземного транспорту, за яким застраховано автомобіль Форд Фокус, р/н НОМЕР_1 . 02 листопада 2017 року в м. Києві по вул. Саперно-Слобідська відбулась ДТП за участю ТЗ «Форд» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та ТЗ «ВМW», р/н НОМЕР_2 . 06 березня 2018 року відповідач відмовив у визнанні випадку страховим та виплаті відшкодування на підставі пункту 3.1.7 договору (виключення зі страхових випадків - відмова від освідчення на наявність алкогольного, токсичного, наркотичного сп`яніння), оскільки відповідно до довідки про ДТП, виданої УПП в м. Києві, ОСОБА_1 відмовився від перевірки на стан сп`яніння. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП (відмова пройти огляд на стан сп`яніння), а провадження у справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, тобто відсутності належним чином зафіксованої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. 06 серпня 2018 року позивач звернувся до відповідача щодо перегляду відмови у визнанні випадку страховим та виплаті відшкодування, однак знову отримав відмову.

ОСОБА_1 просив:

стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» страхове відшкодування у розмірі 261 900 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 261 900,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що листом від 31 серпня 2018 року відповідач відмовив у перегляді рішення по справі з тих підстав, що не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не має значення для кваліфікації страховиком підстав для відмови відповідно до умов договору, а формальне недотримання процедури фіксування факту відмови від освідчення протоколом за участю 2-х свідків, яке лягло в основу судового рішення, жодним чином не спростовує встановлений судом та визнаний відповідачем ж самим факт відмови від освідчення на стан сп`яніння. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2018 року встановлено, що матеріалами справи не підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у КМНКЛ «Соціотерапія» у присутності двох свідків, у зв`язку з чим законодавчо встановлений порядок підтвердження відмови від огляду - протоколом, складеним в присутності двох свідків, був грубо порушений, що не дає протоколу статусу належного доказу та позбавляє можливості достовірно та незаперечно встановити, чи дійсно така відмова мала місце. Встановлені фактичні обставини у справі спростовують доводи відповідача викладені у листі від 31 серпня 2018 року, яким відмовлено у виплаті страхового відшкодування, та являються передбаченими та помилковими, а відтак наявні правові підстави з якими законодавець пов`язує виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 . Що стосується розміру завданої шкоди, то суд виходить з того, що розмір завданої шкоди та страхового відшкодування розраховується відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач доводи сторони позивача щодо розміру визначення вартості матеріального збитку автомобіля Ford Focus р/н НОМЕР_1 не приймає, вказуючи, що згідно вказаного звіту автомобіль Ford Focus є конструктивно загиблим, так як вартість відновлюваного ремонту значно перевищує дійсну вартість транспортного засобу, проте дані доводи належним доказами та розрахунками підтверджені не були, а відтак суд прийняв розрахунок наведений позивачем.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , Апеляційній суд м. Києва у постанові від 21 травня 2018 року зазначив, що матеріалами справи не підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у КМКНКЛ «Соціотерапія» у присутності двох свідків, у зв`язку з чим, законодавчо встановлений порядок підтвердження відмови від огляду - протоколом, складеним в присутності двох свідків, був грубо порушений, що не дає протоколу статусу належного доказу та позбавляє можливості достовірно та незаперечно встановити, чи дійсно така відмова мала місце. Доводи апеляційної скарги відповідача щодо ненадання судом першої інстанції оцінки письмовим поясненням ОСОБА_1 від 06 листопада 2017 року, наданим до страхової компанії, - висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог не спростовують. Зазначення ОСОБА_1 у письмовому поясненні: «Від проведення експертизи відмовився, бо був у стані афекту та не маю довіри до місця, яке було мені запропоновано» - не можуть бути підставою для відмови у позові з огляду на обставини, встановлені апеляційним судом у постанові про закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, та висновки Апеляційного суду м. Києва у вказаній постанові від 21 травня 2018 року. Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Аргументи учасників справи

У жовтні 2020 року ПАТ «СК «Універсальна», яка підписана представником Корніловим Л. О., подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить: оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не були враховані висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 910/10638/18 та від 19 серпня 2019 року у справі № 569/65/15. Відповідно до пункту 3.1 договору добровільного страхування наземного транспорту № 3014/261/001144, предметом якого є майнові інтереси страхувальника ОСОБА_1 , не визнаються страховим випадком і, відповідно, не підлягають страховому відшкодуванню збитки у разі вчинення страхувальником, його представником, водієм, особою, допущеною до керування ТЗ, або іншими особами за їх вказівкою перелічених нижче дій: здійснення страхувальником, водієм, особою, допущеною до керування ТЗ, кримінально-карних дій або непокори органам влади, зокрема, відмова від освідчення на наявність алкогольного, токсичного, наркотичного сп`яніння (підпункт 3.1.7). У підпункті 8.1.1.2. зазначено, що основними документами, які підтверджують факт настання страхового випадку та розміру є: при наявності випадку за ризиком ДТП - довідка поліції встановленого зразка, яка містить інформацію про обставини страхового випадку, наявність (відсутність) алкогольного сп`яніння у водія, а також, за вимогою страховика або у разі неможливості отримання зазначеної довідки, - постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, в якій вказана винна особа. Рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування було прийнято на підставі довідки про ДТП № 196429, листа начальника НПУ ГУ НП у м. Києві № 5308//125/47/03-18 та письмових пояснень позивача, наданих ПрАТ «СК «Універсальна», згідно яких позивач зазначив, що від проходження експертизи відмовився, посилаючись на те, що був у стані афекту та не мав довіри до місця, яке було запропоновано.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, оскаржені судові рішення залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що вказані у касаційній скарзі висновки Верховного Суду викладені у справах з відмінними фактичними обставинами, а їх цитування та висновки відповідача мають маніпулятивний та недостовірний характер. Постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2018 року встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 не є належним доказом, провадження закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Твердження відповідача зводяться до незгоди з оцінкою доказів судами та необхідністю повторної оцінки доказів.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження та вказано, що касаційна скарга може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 14 січня 2021 року вказано, що наведені в касаційній скарзі доводи щодо не врахування правового висновку Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 910/10638/18, від 19 серпня 2019 року у справі № 569/6516/15 підлягають перевірці, а тому наявні підстави для відкриття касаційного провадження.

Фактичні обставини

Суди встановили, що 28 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «СК «Універсальна» укладений договір № 3014/261/001144 добровільного страхування наземного транспорту (далі - договір), за яким застраховано автомобіль Форд Фокус, р/н НОМЕР_1 .

У договорі № 3014/261/001144 сторони визначили, що:

не визнаються страховими випадками і, відповідно, не підлягають страховому відшкодуванню збитки у разі вчинення страхувальником, його представником, водієм, особою, допущеною до керування ТЗ, або іншими особами за їх вказівкою перелічених нижче дій: 3.1.7 здійснення страхувальником, водієм, особою, допущеною до керування ТЗ, зокрема, відмова від освідчення на наявність алкогольного, токсичного, наркотичного сп`яніння тощо (пункту 3.1 договору);

основними документами, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір, при настанні страхового випадку за ризиком «ДТП», збитків є довідка поліції (оригінал) встановленого зразка, завірена круглою печаткою, яка містить інформацію про обставини страхового випадку, наявність (відсутність) алкогольного, токсичного або наркотичного сп`яніння у водія, відомості про винуватця ДТП, а також за вимогою страховика або у разі неможливості отримання зазначеної довідки, - постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, в якій вказана винна особа (підпункт 8.1.1.2 пункту 8.1.)

02 листопада 2017 року в м. Києві по вул. Саперно-Слобідська відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Форд» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «ВМW», р/н НОМЕР_2 .

06 листопада 2017 року позивач подав відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування, в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 02 листопада 2017 року.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами.

06 березня 2018 року відповідач відмовив у визнанні випадку страховим та виплаті відшкодування на підставі пункту 3.1.7 договору (виключення зі страхових випадків - відмова від освідчення на наявність алкогольного, токсичного, наркотичного сп`яніння), оскільки відповідно до довідки про ДТП, виданої УПП в м. Києві, ОСОБА_1 відмовився від перевірки на стан сп`яніння.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2018 року скасовано постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП (відмова пройти огляд на стан сп`яніння), а провадження у справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

06 серпня 2018 року позивач звернувся до страхової компаніїщодо перегляду відмови у визнанні випадку страховим та виплаті відшкодування.

Листом від 31 серпня 2018 року страхова компанія відмовила у перегляді рішення по справі з тих підстав, що не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не має значення для кваліфікації страховиком підстав для відмови відповідно до умов договору, а формальне не дотримання процедури фіксування факту відмови від освідчення протоколом за участю 2-х свідків, яке лягло в основу судового рішення, жодним чином не спростовує встановлений судом та визнаний самим відповідачем факт відмови від освідчення на стан сп`яніння.

Позиція Верховного Суду

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2019 року у справі № 569/6516/15-ц (провадження № 61-29042св18), на яку посилається відповідач у касаційній скарзі, зазначено, що:

«судом враховано, що пунктом 3.1, 3.1.2 умов договору страхування сторони погодили, що не визнаються страховими випадками і не підлягають страховому відшкодуванню збитки у разі вчинення страхувальником керування застрахованим транспортним засобом у нетверезому стані. Згідно довідки ДАІ № 9374288 від 28 квітня 2014 року, ДТП сталась внаслідок порушення правил маневрування застрахованим транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Згідно з актом і висновком медичного огляду ОСОБА_1 на предмет сп`яніння, вміст алкоголю у видихуваному повітрі склав 0,94 проміле. Правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи на підставі оцінки кожного здобутого доказу окремо і всіх доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані сп`яніння о 21 год.40 хв. у м. Рівне по вул. Млинівській, не спростовує самого факту його сп`яніння під час керування застрахованим транспортним засобом, що відповідно до пунктом 3.1, 3.1.2 умов договору страхування є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 лютого 2019 року у справі № 910/10638/18, на яку посилається відповідач у касаційній скарзі, вказано, що:

«касаційний господарський суд погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що фіксація уповноваженими особами вказаної обставини у протоколі про адміністративне правопорушення є достатнім доказом на підтвердження невиконання відповідачем однієї з умов Договору страхування та не залежить від результатів розгляду судом справи щодо наявності чи відсутності у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що вказує на невиконання обов`язку, передбаченого підпунктом 25.1.6 пункту 25.1 Договору страхування, відповідно, на правомірність відмови у виплаті страхового відшкодування ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на користь ТОВ «ІТ-ІНТЕГРАТОР», а, отже, й відсутність правових підстав для задоволення позову.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позов частково, зосередився виключно на наявності постанови Вишгородського районного суду Київської області від 02.03.2018 у справі № 363/3698/17, якою провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, без урахування змісту тих умов Договору страхування, порушення яких ТОВ «ІТ-ІНТЕГРАТОР» стало підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування».

У справі, що переглядається:

згідно умов договору основним документом, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір, при настанні страхового випадку за ризиком «ДТП», збитків є довідка поліції (оригінал) встановленого зразка, завірена круглою печаткою, яка містить інформацію про обставини страхового випадку, наявність (відсутність) алкогольного, токсичного або наркотичного сп`яніння у водія, відомості про винуватця ДТП, а також за вимогою страховика або у разі неможливості отримання зазначеної довідки, - постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, в якій вказана винна особа (підпункт 8.1.1.2 пункту 8.1.);

ОСОБА_1 були додані письмові пояснення, в яких ОСОБА_1 власноручно та добровільно зазначив, що від проходження експертизи відмовився, посилаючись на те, що був у стані афекту та не мав довіри до місця, яке було запропоновано (а. с. 92-93);

відповідно до довідки про ДТП, виданої УПП в м. Києві, ОСОБА_1 відмовився від перевірки на стан сп`яніння;

ОСОБА_1 06 листопада 2017 року звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» з заявою на отримання страхового відшкодування;

суди не врахували, що одним із фундаментів на якому базується цивільне право є обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати;

суди не звернули уваги, що умовами договору передбачено підтвердження факту наявності/відсутності алкогольного, токсичного або наркотичного сп`яніння у водія довідкою поліції.

За таких обставин, суди зробили необґрунтований висновок про задоволення позову, а тому судові рішення належить скасувати та в позові відмовити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного оскарження, дають підстав для висновку, що суди не врахували висновки, щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 910/10638/18, від 19 серпня 2019 року у справі № 569/6516/15, оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

При подачі апеляційної скарги відповідач сплатив судовий збір у розмірі 3 928,50 грн (2 619,00 грн х 150%).

При подачі касаційної скарги відповідач сплатив судовий збір у розмірі 5 238,00 грн (2 619,00 грн х 200%).

Оскільки касаційна скарга ПрАТ «СК «Універсальна» підлягає задоволенню, позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати, понесені ПрАТ «СК «Універсальна», слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись статями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», яка підписана представником Корніловим Левом Олександровичем, задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , який підписаний представником ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 261 900 грн відмовити.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія» Універсальна» судові витрати у розмірі 9 166,50 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук