Справа № 464/4980/20 Провадження № 2/450/694/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

в с т а н о в и в:

09.09.2020 року представник позивача звернувся в Сихівський районний суд м.Львова з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 06.10.2020 року справу передано за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.11.2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Позовні вимоги позивача, з врахуванням їх уточнення від 22.01.2021р. зводяться до того, що ОСОБА_2 до 06.12.2018 року. був власником квартири АДРЕСА_1 , та на підставі Договору купівлі продажу від 06.12.2018р., її власником стала ОСОБА_1 . За даним адресом заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року становить 30576,11 грн.

Позов мотивує тим, що з 01.07.2014 року вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м.Львові для населення, згідно норм ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та споживачем (власником (співвласником) балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго», і в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». З 01.07.2014 року відповідачу для здійснення оплати за надані послуги був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості послуг з централізованого опалення та послуг централізованого постачання гарячої води з метою їх оплати. Однак за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року утворилась заборгованість з оплати за надані послуги в розмірі 30576,11 грн. Не виконуючи обов`язку щомісячної оплати за надані послуги, відповідач спричинив інфляційні втрати в розмірі 3132,64 грн., та заборгував 3% річних - 1279,36 грн. Крім того просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2102,00 грн. сплаченого судового збору ( 192,10 грн. за подачу судового наказу та 1909,90 грн. за подання даного позову).

З врахуванням уточнених (збільшених) позовних вимог, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , який був власником квартири до 06.12.2018 року заборгованість з централізованого опалення в сумі 12511,96 грн., інфляційні втрати в сумі 74,16 грн., 3% річних в сумі 220,49 грн., а з ОСОБА_1 - заборгованість з централізованого опалення в сумі 3950,64 грн., інфляційні витрати - 36,04 грн., 3% річних - 55,73 грн., а також солідарно стягнути з боржників заборгованість з централізованого постачання гарячої води в розмірі 14113,51 грн., інфляційні втрати - 1357,80 грн. та 3% річних - 548,83 грн. і судовий збір.

07.12.2020 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, у якому зазначається, що вона є власником нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 з 06.12.2018 року на підставі укладеного договору купівлі-продажу. Колишній власник ОСОБА_2 зобов`язувався звільнити нежитлове приміщення та оплатити нараховану йому та не сплачену заборгованість з комунальних послуг. Крім того, жодного договору з позивачем вона не укладала, оскільки дане приміщення відключене від мереж (систем) централізованого опалення та постачання гарячої води. На момент набуття права власності на нежитлове приміщення, в ньому було відсутнє електропостачання, водопостачання та теплопостачання. Перед початком використання даного приміщення були укладені відповідні договори з необхідними актуальними контрагентами (виконавцями) житлово-комунальних послуг: Львівенергозбут, Львівводоканал, ЖКП «Стимул». Теплопостачання та гарячої води дане нежитлове приміщення не потребує.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.12.2020 року витребувано у Львівського міського комунального підприємства «Львіводоканал» копію акту про від`єднання від гарячої води і водовідведення та встановлення на вводі гарячої води заглушки ЛВКР 14554899 за адресою АДРЕСА_1 . у споживача ОСОБА_1 (попередній власник ОСОБА_2 ).

27.01.2021 року представник позивача надав відповідь на відзив, в якому вказав, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє споживача від оплати таких, якщо вони фактично ними користуються. Самовільне відключення споживача від централізованого опалення та гарячого водопостачання заборонено. Відповідач не зверталася у встановленому законом порядку про відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Представник позивача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначила, що уточнені позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в позові.

Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ЗУ «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (надалі -ЛМКП ) є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго».

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлового комунальні послуги» від 09.11.2017 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч. 1 ст. 9 даного Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, приміщення однокімнатної квартири від 06.12.2018 року, посвідченого нотаріусом, дане приміщення по АДРЕСА_1 належало ОСОБА_2 з 16.11.2018р., та 06.12.2018 року придбане ОСОБА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сфоромованої станом на 17.10.2019р., нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 з 06.12.2018 року.

Як зазначила відповідач ОСОБА_1 , при купівлі згаданогог нежитлового приміщення, таке було відключено від систем (мереж) централізованого теплопостачання та гарячої води.

Як вбачається з акту ЛМКП «Львівводоканал» від 22.09.2020 року №76186, при перевірці стану водопровідної та каналізаційної мережі по АДРЕСА_1 , ввід гарячої води заглушено і опломбовано через заглушку пломбою ЛВКР 14554899.

Оскільки позивач не надав доказів надання послуг постачання гарячої води у нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 у період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 рік, тому в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за послуги з гарячого водопостачання, слід відмовити.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630 ( з послідуючими змінами від 31.10.2007 року № 1268) ( надалі-Правила ), та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11. 2005 року № 4 (далі - Порядок).

Згідно з пунктами 24, 25 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з пунктом 26 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до ЗУ «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Постановою КМ України від 31 жовтня 2007 року № 1268 до Порядку було внесено зміни, а саме, передбачено, що відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в окремих квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи окремих споживачів не може бути здійснено, а відключення багатоквартирних будинків в цілому здійснюється з ініціативи усіх споживачів.

Згідно з пунктом 1.2 Порядку (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії.

Відповідно до пунктів 2.1-2.2.2 Порядку, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до комісії з письмовою заявою про відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання, в якій зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

У пунктах 2.3-2.7 Порядку визначено, що отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Проект також узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж, а відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, по закінченні робіт складається акт .

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 529/613/17-ц зроблено висновок, що відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, ч.4 статті 19, ч.1 статті 25, пункти 6, 7, 8 ч.1 статті 31).

У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі №1706цс15 зазначено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року в справі № 554/946/18 (провадження № 61-44416св18) зроблено висновок, що єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинним законодавством України не передбачено.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не надала суду доказів відключення належного їй на праві власності нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення.

Як вбачається з поданого позивачем розрахунку наданих послуг за центральне опалення за період з 01.07.2014 року по 30.10.2019 року у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , кількість мешканців 1, заборгованість складає 16 462,60 грн., станом на 01.2017 року така складала 2 989,02 грн..

Також судом встановлено, що власником нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 стала 06.12.2018 року попереднім власником був ОСОБА_2 з 20.11.2018 року.

Таким чином з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути : заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання за період з 06.12.2018 року по 30.09.2019 року, яка складає 3950,64 грн.; інфляційні витрати за вказаний період у розмірі 36,04 грн., 55,73 грн. 3% річних, згідно поданого позивачем та перевіреного судом розрахунку заборгованості (а.с.83, 100).

З врахуванням встановленого суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача заборгованості в загальному розмірі 4042,41 грн.

Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про перебування вказаного вище нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , у власності ОСОБА_2 з 01.01.2017 року, до якого заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості. Згідно договору купівлі-продажу вказаного приміщення від 06.12.2018 року, нежитлове приміщення належить продавцю ОСОБА_2 на підставі свідоцтва від 16.11.2018 року. Таким чином у суду відсутні підстави вважати відповідача ОСОБА_2 власником згаданого приміщення у період з 01.01.2017 року по 15.11.2018 року.

Розрахунку заборгованості за послуги з теплопостачання відповідача ОСОБА_2 позивач суду не надав, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за теплопостачання з відповідача ОСОБА_2 слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено частково, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути 241,53 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 3950,64 грн. (три тисячі дев`ятсот п`ятдесять гривень 64 коп.) , 3 % річних в розмірі 55,73 грн. (п`ятдесят п`ять гривень 73 коп.) та інфляційних витрат в розмірі 36,04 грн. (тридцять шість гривень 04 коп.).

Стягнути ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 241,53 (двісті сорок одну гривню 53 коп.) судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМ. О. Кіпчарський