Справа № 736/1362/21
Номер провадження 2/736/455/21

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2021 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Кутового Ю.С.,
при секретарі Хроленко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Корюківка у приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Корюківський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про припинення стягнення аліментів на користь відповідача та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, -
Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 07 грудня 1996 року у Рейментарівській сільській раді Корюківського району позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, актовий запис №01. Від спільного подружнього життя вони мають двох спільних дітей, синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Корюківського районного суду від 08 травня 2013 року стягнуто з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 05 липня 2021 року від державного виконавця йому стало відомо, що 17 червня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до відділу виконавчої служби з виконавчим листом про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей згідно вказаного рішення суду. Позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 , згідно рішення Корюківського районного суду від 08 травня 2013 року на утримання двох неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що їхні спільні діти ніколи з відповідачкою не проживали, а проживали разом з ним та перебували на його утриманні.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, судовий виклик надсилався за місцем реєстрації відповідача, остання повідомлена про дату, час та місце розгляду справи на офіційному веб-сайті суду.
В засідання учасники процесу не з`явились, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з`явився, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість заочного розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних підстав.
По справі встановлено, що 07 грудня 1996 року у Рейментарівській сільській раді Корюківського району позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, актовий запис №01. Від спільного подружнього життя вони мають двох спільних дітей, синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обидва сини зареєстровані за однією адресою, тобто за місцем проживання позивача. Фактично повнолітній син ОСОБА_5 проживає окремо від позивача, а неповнолітній син ОСОБА_6 з часу народження постійно проживає з ним та знаходиться на його утриманні, що підтверджується відповідною довідкою №163 від 18.06.2021 року. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2012 року позов позивача до відповідача був задоволений і шлюб між ними було розірвано. 18 квітня 2013 року відповідач звернулася до суду з позовом про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Рішенням Корюківського районного суду від 08 травня 2013 року позовні вимоги відповідача були задоволені та стягнуто з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Про існування вказаного судового рішення позивачу стало відомо лише в серпні 2021 року, оскільки лише 17 червня 2021 року відповідач отримала у суді виконавчий лист та звернулась до виконавчої служби.
На утриманні та вихованні у позивача залишився неповнолітній син ОСОБА_6 і він був змушений звернутися до суду з відповідною заявою про видачу судового наказу стосовно стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 .
10 липня 2020 року Корюківським районним судом Чернігівської області було винесено судовий наказ та стягнуто з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частки з усіх видів її заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків від прожиткові мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 09 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
03 липня 2021 року за місцем свого проживання позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження прийняту державним виконавцем Гарбуз В.Л. датовану 18 червня 2021 року та виклик до виконавчої служби. .
05 липня 2021 року від державного виконавця йому стало відомо, що 17 червня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до відділу виконавчої служби з виконавчим листом про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2013 року і до досягнення найстарші дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . І лише тоді позивачу стало відомо про існування вказаного судового рішення. Позивачем було подано до третьої особи заяву про закриття виконавчого провадження і стягнення з нього аліментів, оскільки неповнолітній син ОСОБА_6 проживає разом з ним і знаходиться на його утриманні, однак отримав негативну відповідь, тому він вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 , згідно рішення Корюківського районного суду від 08 травня 2013 року на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір, сплачений при поданні даного позову до суду у розмірі 908,00 грн.
Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Судом достовірно встановлено, що позивач утримує неповнолітнього сина, повністю задовольняючи його вимоги щодо життя, здоров`я та дозвілля. Враховуючи встановлені судом обставини, що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплаті аліментів.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з моменту звернення з відповідним позовом до суду, суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку. За таких обставин, позовні вимоги про припинення стягнення аліментів підлягають задоволенню з часу звернення позивачем до суду, тобто з 28 серпня 2021 року. На підставі викладеного та з огляду на те, що відповідачем не оспорюється факт проживання дитини окремо від матері та те, що позивач утримує неповнолітнього сина добровільно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Оскільки позов задовольняється то судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 84, 180, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 259, 263-265, 268, 280-285 ЦПК України, суд,
з а о ч н о в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Корюківський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про припинення стягнення аліментів на користь відповідача та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача задовольнити.
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно рішення Корюківського районного суду від 08 травня 2013 року на утримання двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 28 серпня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення

до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Суддя Ю.С.Кутовий