Справа № 648/3434/20
Провадження № 2/648/165/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Бугрименка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Тищенко Т.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що являється власником будинку АДРЕСА_1 . Вона проживає в даному будинку. Крім того, в будинку зареєстровано місце проживання її брата, ОСОБА_2 .. Відповідач з 10 серпня 2007 року в зазначеному будинку не проживає, участі в утриманні будинку не бере. На даний час місце його проживання невідоме. Внаслідок цього, вона несе додаткові витрати на утримання майна, реєстрація відповідача створює перешкоди для отримання соціальних пільг, обмежує у користуванні будинком. Просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним вище житлом.

Відзив на позов не подано.

18 листопада 2020 року відкрито провадження у справі. Визначено судовий розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Позивач дала пояснення, що тривалий час вона перебуває у неприязних відносинах з братом, відповідачем у справі. ОСОБА_2 постійно їздить на заробітки за кордон, а коли приїздить до її будинку, влаштовує сварки. Останній раз такий випадок мав місце влітку 2020 року.

В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення у справі, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні дав показання, що він проживає з позивачем однією сім`єю. З відповідачем у нього склалися неприязні відносини, оскільки останній постійно створює конфліктні ситуації. Відповідач в будинку постійно не проживає, перебуває за кордоном, інколи приїздить на декілька днів. Останній раз був в 2020 році.

Свідок ОСОБА_4 дала показання, що є сусідкою позивача. Сторони знає, оскільки постійно спілкується з їх матір`ю. Бачила, що відповідач проживав у будинку позивача з червня 2020 року по серпень 2020 року.

Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд установив, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . В даному будинку проживає позивач. Крім того, в будинку також зареєстровано місце проживання її рідного брата, ОСОБА_2 .

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за №15357122 від 25 липня 2007 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №39959874 від 2 липня 2015 року щодо права власності на будинок; довідками Станіславської сільської ради за №3246 від 14 листопада 2020 року та №1903 від 2 листопада 2020 року щодо зареєстрованого місця проживання відповідача та позивача.

Згідно до ст.150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як підставу позову, ОСОБА_1 послалася на відсутність відповідача у спірному будинку. На підтвердження своїх вимог, позивачем надано до суду акт від 8 грудня 2020 року, відповідно до якого, відповідач не проживає в будинку АДРЕСА_2 , з 1 серпня 2007 року. Крім того, за клопотанням позивача, в судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Дослідивши вказані докази, суд дійшов висновку, що факт відсутності відповідача у будинку позивача, без поважних причин понад один рік, не знайшов свого підтвердження та спростовується показаннями свідків. На думку суду, вказані показання є переконливими, оскільки узгоджуються з даними в судому засіданні поясненнями позивача щодо проживання відповідача в будинку АДРЕСА_1 в 2020 році та причини, з яких він тривалий час відсутній. Вказані показання спростовують викладені в акті обставини, у зв`язку з чим, суд відхиляє даний доказ. Відомості, які містяться в показаннях свідків, вказують, що відповідач, який вселився у зазначене житло на законних підставах, не втратив до нього інтерес.

Доводи позивача, що внаслідок реєстрації місця проживання відповідача в належному їй будинку, порушуються її право власності щодо користування та розпоряджанням майном, суд вважає голослівними, жодного доказу на підтвердження вказаних доводів суду не надано.

Також, твердження позивача, що між нею та відповідачем наявні неприязні відносини, остатній порушує правила співжиття, роблячи неможливим проживання в одному будинку, суд до уваги не приймає, оскільки, відповідно до положень ст.13 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Звертаючись з позовом до відповідача, позивач не посилалася на таку підставу позову, як порушення правил співжиття. До початку судового розгляду, підставу позову не змінено.

За таких обставин, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 247, 263-265, 274, 277, 279, 280-289 ЦПК України, на підставі ст.383, 391, 405 ЦК України, 150 Житлового кодексу України, суд,

УХВАЛИВ

В позові відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Білозерським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Відповідач, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 18 січня 2021 року.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Суддя В.В. Бугрименко