Провадження №22-ц/812/154/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2021 року м. Миколаїв

справа № 487/2623/16-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Департаменту житлово- комунального господарства Миколаївської міської ради на неправомірні дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та скасування постанови про зміну реєстраційних даних, за апеляційною скаргою Департаменту житлово- комунального господарства Миколаївської міської ради - на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, постановлену 04 серпня 2020 року під головуванням судді Кузьменка В.В., повний текст якої складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (далі - Департамент ЖКГ) звернувся до суду з даною скаргою, яку обґрунтовував тим, що у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Відділ примусового виконання рішень УДВС) перебуває виконавче провадження № 60056203 з виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва у справі №487/2623/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліски-М» (далі ТОВ «Ліски-М») та Департаменту ЖКГ про зобов`язання вчинити дії. Як вказав заявник, 23 вересня 2019 року ними була отримана постанова про відкриття виконавчого провадження від 16 вересня 2019 року, зміст якої не відповідав резолютивній частині рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року, в якому ухвалами того ж суду від 16 травня 2019 року виправлено описки. Так, в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про покладення на відповідачів обов`язку здійснити ремонт та реконструкцію системи комунального водопостачання та водовідведення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та привести до належного стану відповідно до державних будівельних норм, тоді як в резолютивній частині рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року з урахуванням ухвал про виправлення описок відповідачів зобов`язано здійснити капітальний ремонт та реконструкцію системи комунального водопостачання та водовідведення вищевказаного житлового будинку.

25 вересня 2019 року Департамент ЖКГ направив до Відділу примусового виконання рішень УДВС заяву про надання роз`яснень з приводу виконання вищевказаного рішення та про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження і про стягнення виконавчого збору, на що відповідей не отримав.

18 жовтня 2019 року на адресу Департаменту ЖКГ надійшла постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15 жовтня 2019 року, якою було внесено зміни в автоматизовану систему виконавчого провадження, а саме: щодо редакції резолютивної частини судового рішення у справі №487/2623/16-ц, а також внесено відповідні зміни до постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження від 16 вересня 2019 року.

Заявник вважає вищевказану постанову неправомірною, оскільки внесені зміни не відповідають змісту виконавчого документу, виданого на виконання судового рішення у справі №487/2623/16-ц.

Посилаючись на викладене, Департамент ЖКГ просив визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС Сазонова Д.К. щодо винесення постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15 жовтня 2019 року - неправомірними та скасувати вказану постанову.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС Сазонов Д.К надав суду першої інстанції відзив на скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки виконавче провадження закінчено відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2020 року у задоволенні скарги ДепартаментуЖКГ відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент ЖКГ, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким задовольнити його скаргу.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінки доводам Департаменту ЖКГ про те, що примусовому виконанню підлягають виключно виконавчі документи, а тому внесення виправлень у резолютивну частину рішення ніяким чином не вносить зміни у виконавчий лист № 487/2623/16-ц, що перебував на виконанні у Відділі примусового виконання рішень УДВС. Також вказує, що судом першої інстанції були порушені передбачені ЦПК строки судового розгляду даної скарги на неправомірні дії державного виконавця та за час такого тривалого розгляду справи державним виконавцем була винесена постанова про накладення на Департамент ЖКГ штрафу за невиконання рішення суду. 16 вересня 2020 року головним державним виконавцем Сазоновим Д.К. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. Проте, відмовляючи у задоволенні скарги, судом першої інстанції не було враховано, що фактичне виконання рішення не позбавило Департамент ЖКГ обов`язку щодо сплати виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафу. Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник Департаменту ЖКГ Крачун А.А. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Стягувач ОСОБА_1 вважав апеляційну скаргу необґрунтованою, а оскаржувану ухвалу суду законною.

Представник ТОВ «Ліски-М» та державний виконавець Сазонов Д.К. до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. ТОВ «Ліски-М» була подана заява про розгляд справи без участі їх представника, в якій також зазначено, що Товариство вважає апеляційну скаргу виваженою, доцільною та такою, що підлягає задоволенню.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на нижчевикладене.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року у справі №487/2623/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Ліски-М» та Департаменту ЖКГ відповідачів зобов`язано здійснити ремонт та реконструкцію системи комунального водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до державних будівельних норм (т. 2 а.с. 156-158).

На виконання вказаного судового рішення 06 березня 2019 року Заводським районним судом м. Миколаєва було видано відповідний виконавчий лист (т. 3 а.с. 138).

16 вересня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС Сазоновим Д.К. було винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа та про стягнення з боржника - Департаменту ЖКГ виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (т. 3 а.с. 140-145).

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2019 року було постановлено внести виправлення до резолютивної частини рішення цього суду від 22 січня 2019 року, виклавши її в іншій редакції. Зокрема, судом зобов`язано ТОВ «Ліски-М» та Департамент ЖКГ здійснити капітальний ремонт та реконструкцію системи комунального водопостачання та водовідведення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та привести до належного стану відповідно до державних будівельних норм (т. 2 а.с. 180).

10 жовтня 2019 року до Відділу примусового виконання рішень УДВС надійшла заява стягувача ОСОБА_1 про долучення до матеріалів виконавчого провадження № 60056203 вищевказаної ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2019 року (т. 3 а.с. 156).

15 жовтня 2019 року головним державним виконавцем Сазоновим Д.К. було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних (т. 3. а.с. 160).

Пунктом 1 цієї постанови було внесено зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: резолютивна частина судового рішення була викладена в редакції ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2019 року.

Пунктом 2 цієї постанови державним виконавцем було вирішено внести відповідні зміни до постанов: про відкриття виконавчого провадження від 16 вересня 2019 року, про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження від цієї ж дати.

28 січня 2020 року головним державним виконавцем Сазоновим Д.К. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (т. 3 а.с. 176).

Відмовляючи у задоволенні скарги Департаменту ЖКГ, суд першої інстанції виходив із того, що на момент розгляду скарги відпала потреба у визнані дій державного виконавця протиправними у зв`язку з закінченням виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду, що закінчення виконавчого провадження з вищевказаних підстав унеможливлює з`ясування обґрунтованості заявлених Департаментом ЖКГ у скарзі вимог.

Так, згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.ч. 2 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановлює ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом пункту 2 розділу ІІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016 (в редакції на час винесення оскаржуваної постанови державного виконавця) до відомостей, які повинні бути внесені до автоматизованої системи виконавчого провадження, є зокрема, резолютивна частина рішення.

За такого, враховуючи, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2019 року було постановлено внести виправлення до резолютивної частини рішення цього суду від 22 січня 2019 року, то дії головного державного виконавця Сазонова Д.К. щодо внесення змін до автоматизованої системи виконавчого провадження шляхом зазначення резолютивної частини судового рішення в редакції ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2019 року, вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, а тому відсутні підстави для визнання таких дій виконавця неправомірними.

Разом із тим, статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень» обов`язковим реквізитом постанови виконавця як окремого документу є назва виконавчого документу, коли та ким він виданий та резолютивна частина такого документу.

Рішень про виправлення помилки у виконавчому листі №487/2623/16-ц, виданому 06.03.2019 року, відповідно до нової редакції судового рішення Заводським районним судом м. Миколаєва не ухвалювалось.

Отже приймаючи рішення, викладене у пункті 2 постанови державного виконавця про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15 жовтня 2019 року, про внесення змін до постанов: про відкриття виконавчого провадження від 16 вересня 2019 року, про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження від цієї ж дати, державний виконавець вчинив дії, якими він вийшов за межі наданих йому законом повноважень.

Враховуючи викладене, вимоги Департаменту ЖКГ про визнання неправомірним рішення головного державного виконавця Сазонова Д.К., викладеного у пункті 2 постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15 жовтня 2019 року, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Разом із тим, таке рішення державного виконавця не порушило права Департаменту ЖКГ, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом була винесена виконавцем на підставі відповідної заяви Департаменту ЖКГ та копії листа ТОВ «Ліски-М» № 106 від 24 грудня 2019 року про проведення ними поточного ремонту системи водовідведення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (т. 3 а.с. 168-170).

За такого, вимоги Департаменту ЖКГ про скасування оскаржуваної постанови державного виконавця задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної про порушення судом першої інстанції передбачених ЦПК строків судового розгляду даної скарги на неправомірні дії державного виконавця є обґрунтованими, проте оскільки предметом судового розгляду у даній справі є з`ясування відповідності дій державного виконавця при прийнятті постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15 жовтня 2019 року, то доводи апелянта щодо його незгоди із вимогами виконавця щодо сплати виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафу, що підлягають сплаті і після закінчення виконавчого провадження, не можуть бути прийняті до уваги.

Щодо посилань апеляційної скарги на зазначення судом в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали осіб, які не є учасниками виконавчого провадження, то вказана описка може бути усунена судом першої інстанції в порядку ст. 269 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає що оскаржувана ухвала суду відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення - про часткове задоволення скарги Департаменту ЖКГ.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту житлово- комунального господарства Миколаївської міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Скаргу Департаменту житлово- комунального господарства Миколаївської міської ради задовольнити частково.

Визнати неправомірним пункт 2 постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазонова Дмитра Костянтиновича про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15 жовтня 2019 року у виконавчому провадженні №60056203 з виконання виконавчого листа №487/2623/16-ц, виданого 06 березня 2019 року Заводським районним судом м. Миколаєва.

В іншій частині скарги відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

Н.О. Тищук

Повний текст постанови складено 19 січня 2021 року