КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-669/10 Головуючий у 1-й інст. - Саранюк Л.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про відстрочення рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київського області із заявою, в якій просив:

- відстрочити виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року у цивільній справі №2-669/10;

- зобов`язати ПАТ «Укргазбанк» перерахувати всі накопичені на рахунках банку кошти на ім`я ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_4 в АТ «Ощадбанк».

Посилався на те, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 лютого 2010 року до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2010 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області № 2-669/10 від 24 лютого 2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , дозволивши відкриття на ім`я сина банківського рахунку для перерахування ФЕУ СБ України на нього відповідних аліментних платежів з можливістю їх використання ОСОБА_4 після досягнення ним повноліття.

ОСОБА_1 посилався на те, що на виконання вказаної ухвали у Публічному акціонерному товаристві акціонерний банк «Укргазбанк» в квітні 2017 року на ім`я ОСОБА_4 відкрито банківський рахунок НОМЕР_1 . До грудня 2019 року ОСОБА_1 перераховував кошти на вказаний рахунок, однак у зв`язку з переходом банківської системи України на рахунки за стандартом IBAN ФЕУ втратило можливість здійснювати відповідні аліментні платежі. Кошти, які не потрапили на рахунок сина у ПАТ «Укргазбанк» знову почали накопичуватись на рахунках Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та повинні бути зараховані у прибуток держави на підставі ч.7 ст. 47 чинного Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 зазначав, що колишня дружина в липні 2014 року перебувала на тимчасово окупованій території АР Крим, але будь - які контакти з ним припинила. На даний час у ОСОБА_1 відсутня будь -яка інформація про місцезнаходження ОСОБА_2 , зв`язок не підтримується. ОСОБА_2 об`явлена в розшук ГУ НП в АР Крим та м. Севастополя. Також ОСОБА_1 зазначає, що з початку 2021 року він втратив будь - який зв`язок із сином. Вказує те, що добросовісно виконує свої аліментні зобов`язання за рішенням суду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 08 вересня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відстрочити виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року у цивільній справі № 2-669/10 терміном на один рік та зобов`язати Пат «Укргазбанк» перерахувати всі накопичені на рахунках банку кошти на ім`я сина ОСОБА_4 на його рахунок в АТ «Ощадбанк».

Посилається на те, що внаслідок надзвичайних подій у відповідному виконавчому провадженні зникла одна сторона - стягувач, тому саме зникнення сторони виконавчого провадження і є однією із обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення та роблять його виконання неможливим.

Крім того, посилається на те, що аліменти які стягуються з ОСОБА_1 не використовуються з метою їх призначення та перебувають під загрозою перерахування в державний бюджет.

Також, зазначає про те, що суд першої інстанції під час розгляду заяви не прийняв жодного рішення по заявленій вимозі щодо зобов`язання ПАТ «Укргазбанк» перерахувати всі накопичені на рахунках банку кошти на імя ОСОБА_4 на рахунок в АТ «Ощадбанк».

Відзив від учасників справи не надходив.

Заявник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні заяви про відстрочення рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року, суд першої інстанції виходив з того, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, в той же час, рішення у справі № 2-669/10 ухвалено 24 лютого 2010 року, а заява про відстрочення виконання рішення надійшла до суду 16 червня 2021 року, що суперечить вимогам ст. 435 ЦПК України, яка чітко визначає строк, в межах якого суд може допустити розстрочення чи відстрочення виконання рішення.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 лютого 2010 року до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2010 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину (а.с. 24).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2017 року змінено спосіб і порядок виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області № 2-669/10 від 24 лютого 2010 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , дозволивши відкриття на ім`я сина банківського рахунку для перерахування ФЕУ СБ України на нього відповідних аліментних платежів з можливістю їх використання ОСОБА_4 після досягнення ним повноліття.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання; розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як вбачається із змісту заяви, заявник просив відстрочити виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2010 року у цивільній справі №2-669/10 та зобов`язати ПАТ «Укргазбанк» перерахувати всі накопичені на рахунках банку кошти на ім`я ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_4 в АТ «Ощадбанк».

Однак, розглядаючи заяву по суті її вимог, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вимоги про зобов`язання банківську установу перерахувати кошти на рахунок іншої установи банку не можуть розглядатись в порядку виконання судових рішень у цивільних справах. При цьому, судом першої інстанції не вирішено питання щодо вказаних вимог, незважаючи на те, що у вступній частині рішення суд посилається на цю вимогу.

Крім того, розглядаючи питання в порядку ст.435 ЦПК України до участі у справі не залучається банківська установа, оскільки таке питання розглядається за участі учасників справи стягувача, боржника та виконавця.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважаввстановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, а вказані недоліки поданої заяви не можуть бути усунуті на стадії апеляційного перегляду, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2021 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді