Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/372/20
Провадження № 2/670/12/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Волкової О.М.

з участю секретаря Кушнір О.В.

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Віньківці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Грица Лілії Миколаївни про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Віньковецького районного суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Грица Л.М. про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Позов мотивований тим, що 13.08.2018 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грица Л.М посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :05:006:0030, про який позивач дізнався у жовтні 2019 року. Від імені продавця діяв представник ОСОБА_3 , та як зазначено в п. 2.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки, продавець отримав від покупця до підписання договору грошові кошти в сумі 49900 грн, а підписання договору свідчить про факт повного розрахунку та відсутність у сторін претензій фінансового характеру одна до одної. Однак вказане не відповідає дійсності, оскільки грошові кошти покупець продавцеві не передавала, тому на думку позивача, нотаріус вказаний пункт вписала виключно із чужих слів. Представник продавця, який уклав від імені позивача спірний договір, вказує, що покупець передав грошові кошти до укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, але грошові кошти, які він отримав від покупця, ОСОБА_1 передані не були. Також позивач посилався на те, що договір купівлі-продажу від 13.08.2018 року укладений під впливом помилки (стаття 229 ЦК України) та за відсутності волевиявлення її власника (частина друга статті 203 ЦК України). Крім того, фактично земельну ділянку було продано ОСОБА_2 , із якою ОСОБА_3 перебуває у дружніх відносинах досить тривалий час, а ОСОБА_1 її ніколи не бачив. Тому позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :05:006:0030, що посвідчений 13.08.2018 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грица Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 1238.

Ухвалою від 13.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 07.09.2020 року підготовче провадження закрите, справа призначена до розгляду по суті.

У судове засідання 14.01.2021 року учасники справи, будучи повідомлені належним чином про місце, дату, та час розгляду справи, не з`явились.

Позивач, не з`являючись у призначені судові засідання, надав суду письмові заяви, у яких зазначав про розгляд справи у його відсутності, підтримання позовних вимог в повному обсязі та їх задоволення.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відзиву на позов не надавали.

Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Грица Л.М. на адресу суду надіслала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Сторони можуть брати участь у справі як самостійно так і через свого представника (стаття 58 ЦПК України).

Відповідно до статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача - ОСОБА_4 про проведення судового засідання 14.01.2021 року була повідомлена належним чином шляхом надіслання смс-повідомлення на вказаний нею у заяві номер телефону, однак у суд не з`явилась, причини неявки не повідомила, заяв про неможливість прибуття до суду чи відкладення судового засідання не подавала.

Оскільки неявка представника позивача не визнана судом поважною, то відповідно до статті 223 ЦПК України суд не вбачає перешкод для розгляду справи без її участі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, загальний перелік яких визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Водночас згідно зі ст. 82 ЦПК України,обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено, що у 2018 році позивач ОСОБА_1 у межах безоплатної приватизації землі отримав у власність земельну ділянку, кадастровий номер :005:006:0030, розташовану за межами населеного пункту на території Покутинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку зареєстровано 28.07.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 27309734, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, державним реєстратором - приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицою Лілією Миколаївною, на підставі наказу 22-4595-СГ, виданого 27.07.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим державним реєстратором - приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицою Лілією Миколаївною, 02.08.2018 року за індексним номером 132958286.

24.05.2018 року позивач ОСОБА_1 надав ОСОБА_3 довіреність строком на три роки, до 24.05.2021 року, якою уповноважив його, зокрема, вчиняти дії щодо підготовки документів для розпорядження (продаж) будь-яких земельних ділянок, які надані для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Хмельницької області, та отримані шляхом безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності, право власності на які оформлено та зареєстровано після видачі та нотаріального посвідчення цієї довіреності, за ціною та на умовах на розсуд представника, з правом укладення та підписання договорів купівлі-продажу.

13.08.2018 року між ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяв ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицою Л.М., зареєстрований у реєстрі за № 1238.

Довіреність від 24.05.2018 року, на підставі якої діяв ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , була дійсна на момент укладення з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.08.2018 року, про що свідчить Повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу(частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 332 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Суд зазначає, що цивільний процес здійснюється на засадах змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою, сьомою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні розглядуваного спору суд виходить з того,що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Судом встановлено, що 24.05.2018 року позивач ОСОБА_1 видав на ім`я ОСОБА_3 довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Байрачним А.І. за № 1311. Згідно з цією довіреністю ОСОБА_3 отримав право діяти від імені довірителя, бути його представником в різних установах та організаціях з питань вчинення необхідних та доцільних дій щодо підготовки необхідних документів для продажу і продати за ціну та на умовах на розсуд представника, земельних ділянок, що розташовані на території Хмельницької області та отримані довірителем шляхом безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності в розмірах,що встановлені діючим законодавством.

Таким чином суд доходить до висновку, що довіреність від 24.05.2018 року передбачала право продажу спірної земельної ділянки, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 , будучи молодою особою не розумів її змісту, обсягу повноважень, якими наділив ОСОБА_3 , помилявся щодо правової природи цього правочину і вчинив його під впливом помилки.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 522/15095/15-ц, провадження № 61-11797св18, щодо застосування статті 232 ЦК України зазначено, що «під зловмисною домовленістю необхідно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої, проти інтересів особи, яку представляють. Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, що представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен утілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя. Саме підміна волі довірителя волею представника і слугує підставою для визнання такого правочину недійсним. Тобто в основу зловмисної домовленості покладено умисні дії представника, який усвідомлював, що вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажав (або свідомо допускав) їх настання. Не має значення, від кого виходила ініціатива здійснити змову - від представника чи від другої сторони правочину. Головне, що характеризує цей правочин, - наявність усвідомленості і волі другої сторони правочину та представника на здійснення дій усупереч інтересам особи, яку він представляє. Кваліфікація правочину, як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості, зумовлює встановлення, що: від імені однієї із сторін правочину виступав представник, хоча й не виключаються випадки, коли від імені обох сторін виступають представники; зловмисна домовленість і вчинення правочину з іншою стороною відбулася на підставі наявних повноважень представника; існував умисел в діях представника щодо зловмисної домовленості; настали несприятливі наслідки для особи, яку представляють; існує причинний зв`язок поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для особи, яку представляють».

Позивач не надав належних та допустимих доказів, що він не мав наміру продавати спірну земельну ділянку. Довіреність не скасована, недійсною не визнана, та судом не встановлено, що ОСОБА_1 не мав волевиявлення на продаж земельної ділянки, а ОСОБА_3 діяв поза межами своїх повноважень.

Крім того, згідно з постановою Хмельницького апеляційного суду від 28.05.2020 року, ухваленою у цивільній справі № 686/34079/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів та процентів, повноваження ОСОБА_3 на отримання грошових коштів за відчуження земельної ділянки, що належала ОСОБА_1 , виникли на підставі нотаріально посвідченої довіреності, та відсутні відомості про її скасування видавником чи визнання недійсною.

Судом також не встановлено, що між представником позивача ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_2 існувала якась зловмисна домовленість, позаяк, як вказував у позовній заяві ОСОБА_1 , досить тривалий час вони перебувають між собою у дружніх відносинах.

Водночас доводи позивача щодо неотримання ним грошових коштів за договором купівлі-продажу спірної земельної ділянки, не може бути підставою для визнання правочину недійсним, та крім того не позбавляє позивача права звернутися до суду з відповідним позовом з метою захисту своїх прав у зв`язку з неналежним виконанням договору доручення, на що звернув увагу Хмельницький апеляційний суд у постанові 28.05.2020 року, зазначивши, що правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані на рівні правочину (довіреності).

На підставі викладеного, керуючись ст. 203, ст. 215, ст. 229, ст. 332 ЦК України, ст.ст. 10-13, ст. 17, ст. 81, ст. 141, ст.ст. 258-259, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Грица Лілії Миколаївни про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 19.01.2021 року.

Суддя О.М.Волкова