Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1344/20
Провадження № 2/382/195/21
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

15 січня 2021 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, котрий обгрунтований наступним. 15 вересня 2020 року між нею та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . Під час придбання нею будинку продавцем було повідомлено її про те, що у вищевказаному будинку із 11 серпня 2010 року зареєстрований його брат, який зніметься з реєстраційного обліку одразу після нотаріального оформлення договору купівлі-продажу будинку. У вказаному будинку ОСОБА_3 ніколи не проживав. З 17 вересня 2020 року вона проживає у вищевказаному житловому будинку. Однак, станом на 13 жовтня 2020 року ОСОБА_3 не знявся з реєстрації із належного їй житлового будинку. Разом з тим, з моменту набуття нею у власність вищевказаного нерухомого майна, договір найму жилого приміщення між нею та відповідачем не укладався, та відповідач не є членом її родини. Більше того вона ніколи не бачила відповідача по справі. З телефонної розмови із колишнім власником їй стало відомо, що відповідач на телефонні дзвінки його не відповідає, а тому причини не виконання його зобов`язання йому невідомі. При цьому, відповідач не несе обов`язку по утриманню житлового будинку, всі витрати несе виключно вона. В той же час, реєстрація відповідача в будинку позивачки створює їй перешкоди у володінні та користуванні майном, чим позбавляє її можливості в повній мірі використовувати свій об`єкт права власності. Просила визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування будинком за АДРЕСА_1 .

Ухвалою Яготинського районного суду від 20 жовтня 2020 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В судовому засіданні 11 грудня 2020 р. представник позивачки підтримала позовні вимоги. В судове засідання 15 січня 2021 р. позивачка та її представник не з"явилися, в заяві до суду представник позивачки просила розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, покази свідка, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до правого висновку Верховного Суду України викладеного у постанові від 05.11.2014 у справі № 6-158цс14 та від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16, а також у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 766/1955/16-ц та від 23 січня 2018 року у справі № 461/3031/14-ц, вбачається, що право членів сім`ї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

У постанові від 14 серпня 2019 року по справі № 702/101/18 Верховний Суд наголосив, що «суди встановили, що позивач є власником спірного житлового будинку. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.»

Аналогічний висновок Верховного Суду міститься і в постанові від 22 травня 2019 року по справі №759/11863/16-ц, від 3 квітня 2019 року по справі № 753/11812/17.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства»)

Відповідно до п.п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про визнання особи померлою.

З показів свідка ОСОБА_4 вбачається, що будинок АДРЕСА_1 йому подарував ОСОБА_5 , та він зареєстрував в будинку свого брата ОСОБА_3 , хоча той ніколи у будинку не проживав. ОСОБА_3 раніше проживав у м. Бориспіль, та останній раз він бачив його 5-6 років тому. Його брат ОСОБА_3 виїхав з будинку ІНФОРМАЦІЯ_2 років тому.

В судовому засіданні установлено, що на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 15 вересня 2020 р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , позивачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 . У вказаному будинку із 11.08.2010 р. зареєстрований рідний брат колишнього власника будинку -відповідач по справі ОСОБА_3 , (витяг з будинкової книги, а.с.8). У належному позивачці будинку відповідач ніколи не проживав, однак, станом на 13 жовтня 2020 р. ОСОБА_3 не знявся з реєстраційного обліку. З моменту набуття позивачкою у власність вищевказаного будинку, договір найму жилого приміщення між нею та відповідачем не укладався, спільним побутом вони пов"язані не були, разом не проживали, тобто не були членами сім"ї, тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України.

Ураховуючи вищевикладені обставини, оцінюючи всі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги показання свідка, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 209, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 16,319,321,383,391,406 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування будинком за АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 16 січня 2021 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Литвин Л.І.