СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8707/20

пр. № 2/759/979/21

05 листопада 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря Проневич В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Волошина О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Бондаря А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Святошинський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_4 про виключення відомостей про батьківство з актового запису,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 рок удо суду надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Святошинський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_4 про виключення відомостей про батьківство з актового запису. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_3 з 27 вересня 1986 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від шлюбу у них народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 29 червня 1993 року цей шлюб було розірвано, за ініціативою дружини В рішенні було зазначено про те, що сторони припинили сімейні стосунки в грудні 1991 року. З 1991 року ОСОБА_3 підтримувала фактичні шлюбні стосунки з ОСОБА_4 , який є біологічним батьком ОСОБА_2 . Проте, позивачі стверджують, що ОСОБА_3 без згоди, відома та письмової заяви ОСОБА_5 внесла його як батька при оформленні народження сина ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_5 не сплачував аліменти на утримання ОСОБА_2 , не брав участі у його вихованні. Так само і ОСОБА_2 не цікавився станом здоров`я ОСОБА_5 , не надавав допомоги. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина. Тільки після подання ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , позивачі дізнались про те, що ОСОБА_5 було вказано як батька ОСОБА_2 . У зв`язку з чим, позивачі були вимушені звернутись до суду та просили визнати померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що не є біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; виключити відомості про ОСОБА_5 як батька ОСОБА_2 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_6 , з актового запису № 529 про народження дитини, зареєстрованого 23 березня 1995 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві; судові витрати покласти на відповідачів.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2020 у справі було відкрито провадження, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

На підставі ухвали від 08.09.2020 було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Згідно з ухвалою від 12.07.2021 підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги, позов просили задовольнити. Також повідомили, що інший позивач ОСОБА_2 перебуває у лікарні та просив проводити розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечували наголошували, що померлий ОСОБА_5 був вказаний батьком ОСОБА_2 і про це йому було відомо, він не вчиняв дій щодо виключення себе з вказаного актового запису про народження дитини. Також вказував, що мати повідомляла, що його біологічним батьком є ОСОБА_4 , який його хрестив. Представник відповідача також проти задоволення позову заперечував, наголошував на відсутності в матеріалах справи доказів того, що померлому не було відомо про те, що ОСОБА_2 зареєстрований як його син.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Брала участь у підготовчому судовому засіданні, під час якого визнала, що біологічним батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_4 .

Треті особи до суду не з`явились, при цьому, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Жодних клопотань до суду від них не надходило.

У зв`язку з чим, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, суд вважав за можливе розпочати підготовче засідання за відсутності осіб, які не скористались своїм право на участь у засіданні, про що постановив протокольну ухвалу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка тривалий час проживала поряд з будинком ОСОБА_5 повідомила, що їй відомо, що ОСОБА_7 є сином ОСОБА_8 . Вказувала, що народився ОСОБА_7 у той період, коли його мати проживала у ОСОБА_9 . Стверджувала, що ОСОБА_10 ніколи не проживала у ОСОБА_11 з ОСОБА_7 . Зазначала про те, що на її думку, ОСОБА_12 не знав про те, що він є батьком ОСОБА_13 . Зазначала, що ОСОБА_14 був ображений на ОСОБА_10 та вони не спілкувались, вказувала, що ОСОБА_14 ніколи не сприймав ОСОБА_7 як свого сина.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 яка є сусідкою сторін, повідомила, що ОСОБА_7 проживав у будинку АДРЕСА_1 . Вказувала, що бувала в гостях у померлого ОСОБА_5 . Зазначала, що ОСОБА_7 є схожий на свого батька ОСОБА_9 як дві краплі води. Вказувала, що ОСОБА_14 не вважав ОСОБА_7 своїм сином, всі знали що він є батьком ОСОБА_16 . На думку свідка, ОСОБА_14 не знав про свідоцтво про народження. Не бачила, щоб ОСОБА_7 щось допомагав ОСОБА_17 , на святах у ОСОБА_11 свідок ОСОБА_7 також ніколи не бачила. Про ОСОБА_18 свідку нічого не розказував.

Свідок ОСОБА_19 , яка має родинні відносини з позивачами та є подругою ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_14 та ОСОБА_7 спілкувались. Зазначала, що ОСОБА_14 та ОСОБА_10 офіційно розірвали шлюб, проте ще близько 5 років жили разом. Вказувала, що ОСОБА_14 та ОСОБА_10 постійно спілкувались між собою, святкували свята разом, їздили відпочивати. Вказувала, що ОСОБА_14 знав що не є біологічним батьком ОСОБА_7 , проте не хотів офіційно відмовлятись від нього та вносити зміни в актовий запис про народження ОСОБА_7 . Свідок стверджувала, що особисто мала розмови з ОСОБА_20 на ці теми, оскільки сама не розуміла чому ОСОБА_14 не хоче відмовлятись від ОСОБА_7 , знаючи, що він не його син. Проте, ОСОБА_14 на ці запитання відповідав. Що не відмовиться та відмовлятись не буде. Зазначала, що позивачу ОСОБА_1 також було відомо про те, що ОСОБА_14 був записаний як батько ОСОБА_7 . Зазначала, що після народження ОСОБА_7 , ОСОБА_10 разом з сином ще декілька років проживала у ОСОБА_11 в будинку по АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_21 , яка є подругою та кумою відповідача ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_14 та ОСОБА_10 розстались приблизно у 95-96 роках, відносини почали псуватись і ОСОБА_10 пішла від чоловіка. ОСОБА_14 знав, що ОСОБА_7 не його син, проте вважав його своїм сином, гордився цим. Свідок вказувала, що особисто просила ОСОБА_11 відмовитись від ОСОБА_7 , казала, що оскільки ОСОБА_14 сам знає, що ОСОБА_7 не його син, то навіщо мучити ОСОБА_10 . Проте, ОСОБА_14 не погоджувався, за словами свідка, він гордився тим, що записаний батьком ОСОБА_7 . Свідок зазначала, що чула, як ОСОБА_7 називав папа ОСОБА_22 та папа ОСОБА_23 , ОСОБА_9 та ОСОБА_24 відповідно.

Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши сторін, свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення позивача та його представника, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 (а.с.5,6), а позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 (а.с.7).

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 27.09.1986 у відділі Загсу Ленінградського району м. Києва (а.с.8). Цей шлюб було розірвано відповідно до рішення Ленінградського районного суду м.Києва від 29.06.1993, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис №426 від 23.03.1995 (а.с.8, 9). При цьому, слід зазначити, що рішення суду про розірвання шлюбу набрало законної сили 12.07.1993.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина.

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зубко І.В, від 27.04.2020, станом на дату складення довідки, спадкоємцями ОСОБА_5 за законом є: мати померлого: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; син померлого: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14).

У відповідності до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису при народженні 23.03.1995 Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №529 про народження ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 . При цьому, батьком зазначено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 . Також зазначено, що державна реєстрація проведена у відповідності до ст. 133 СК України, заявником була ОСОБА_3 (а.с.44-46).

При цьому, відповідно до ст. 133 СК України якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Також слід зазначити, що відповідачі, так само як і позивачі визнають той факт, що біологічним батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У даному випадку, позовну заяву було подано на підставі ст.137 ЦПК України.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства. Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред`явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці. Якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

У даному випадку з встановлених обставин справи вбачається і не заперечується сторонами, що біологічним батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_4 . При цьому, встановлено також, що ОСОБА_5 не брав участі у реєстрації актового запису про народження ОСОБА_2 . Також вбачається, що реєстрація актового запису про народження ОСОБА_2 відбувалась після набрання законної сили рішення суду про розірвання шлюбу.

Разом з цим, оспорити батьківство особи, яка померла, закон дозволяє виключно у випадку якщо через поважні причини така особа не знала про те, що записана батьком дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У даному випадку, тягар доказування обставин, передбачених ч. 3 ст. 137 СК України лежить на стороні позивача. На підтвердження вказаних обставин позивач просив допитати свідків ОСОБА_6 , та ОСОБА_15 . Проте вказані свідки повідомили, що на їх переконання ОСОБА_5 не знав про те, що записаний батьком дитини. При цьому, свідки сторони відповідача ОСОБА_19 , ОСОБА_21 повідомили що мали особисті розмови з ОСОБА_5 , який знав про те, він є батьком відповідно до актового запису про народження ОСОБА_2 , тобто, був обізнаний про цей факт та не вживав жодних заходів, спрямованих на оспорювання батьківства.

Відтак, оскільки у даному випадку позивачами не було доведено, що померлий ОСОБА_5 не знав про те, що записаний батьком ОСОБА_2 , підстави для задоволення позову - відсутні.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 133,137 СК України, ст. ст.ст. 2-5,11-13, 141, 196, 223, 258, 259, 263, 268, 352, 354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , треті особи: Святошинський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_4 про виключення відомостей про батьківство з актового запису - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 15.11.2021.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 );

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 );

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 );

Третя особа: Святошинський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві (місцезнаходження: 03148, м. Київ, вул. Якуба Коласа, буд. 6);

Третя особа: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_14 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Суддя Ю.В. Войтенко