Справа № 201/8926/20
Провадження № 2/201/463/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Мілової Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2020р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей (а.с. 1-2).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 22.09.2020р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 11).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 04.08.2012р. 08.09.2020р. звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають двох дітей:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти проживають разом з позивачкою за адресою реєстрації.

Позивачка одна не може забезпечити дітей. Батько є працездатним, працює, має стабільний дохід, може сплачувати аліменти на рівні 1/2 частки від загального доходу.

На підставі викладеного просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частки від загального доходу, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач позовні вимоги не визнав. 26.10.2020р. представник відповідача - адвокат Борисова Ю.В. (діє на підставі ордеру від 15.10.2020р. - а.с. 29) надала відзив на позов (а.с. 29-31), в якому вказала, що відповідач вимоги про стягнення аліментів не визнає. Твердження позивачки про те, що відповідач не утримує дітей не відповідає дійсності. Сторони разом із малолітніми дітьми проживають разом в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не піклується про дітей, домашнє господарство не веде. Відповідач про дітей піклується самостійно, готує їжу, возить до школи і дитячого садочку, на інші зайняття, купує все необхідне для повноцінного життя і розвитку. Вважав, що позов про стягнення аліментів спрямований на отримання від позивача коштів для задоволення власних потреб позивачки, а не на утримання дітей. Тому просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Позивачка правом на надання відповіді на відзив не скористалася.

13.01.2021р. позивачка надала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням дітей на вітрянку та перебуванням на самоізоляції (а.с. 89).

Розглядаючи указане клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні огляду на таке.

Позивачка, будучи належним чином повідомленою про судове засідання, призначене на 20.11.2020р. (а.с. 13), не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. В наступне судове засідання, призначене на 11.12.2020р. позивачка також не з`явилася. Разом із тим, 10.12.2020р. від представника позивачки - адвоката Цапліна О.К. (діє на підставі ордеру від 25.11.2020р.) надійшла заява про відкладення розгляду справи з метою надання додаткових доказів (отримання відповідей на адвокатські запити). Однак, в наступне судове засідання, призначене на 13.01.2020р. ані позивачка ані її представник не з`явилися. До заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням дітей на вітрянку та перебуванням на самоізоляції, позивачка не надала відповідних підтверджуючих медичних документів. При цьому, позивачка уклала договір з адвокатом ще в серпні 2020 року. Останній був обізнаний про наявність відзиву на позов і додатково представлених стороною відповідача доказів, правом на наданні відповіді на відзив не скористався, а заявляючи клопотання про відкладення розгляду справи з метою отримання відповідей на адвокатські запити, копій таких запитів не надав, а у наступне судове засідання не з`явився і про причини неявки не повідомив.

Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно із ч. 3 цієї статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

З огляду на викладене, суд вважає, що з боку сторони позивача вбачається затягування розгляду справи, та зважаючи на обізнаність сторони позивача про віднесення на розгляд суду даного спору, вважає за можливе ухвалити рішення у справі на підставні наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Судом встановлено, що батьком малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 7-8) і визнається відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 працює в ГУНП в Дніпропетровській області, що підтверджено довідками про доходи (а.с. 33, 77). Зокрема, у 2020 році отримував заробітну плату в розмірі від 14 315,02 грн, до 32 445,74 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи від 30.09.2020р. за квітень - вересень 2020 року (а.с. 33).

Як видно з копії паспорта позивачки, довідок про реєстрацію місця проживання дітей, а також із довідки УСЗН від 02.01.2019р. про наявність пільг, сторони - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і їх діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , прозивають всі за адресю: АДРЕСА_1 (а.с. 4, 34-36).

На підтвердження вказаного відповідач також надав фотографії квартири та акти обстеження квартири від 26.09.2020р., від 25.09.2020р., від 27.09.2020р., від 04.10.2020р., від 13.10.2020р., від 15.10.2020р. (а.с. 37 - 40, 53- 58).

Згідно із довідкою КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) № 14 компенсуючого (санаторного) типу» ДМР від 16.11.2020р. № 89, виданою відповідачеві ОСОБА_2 щодо його участі у вихованні сина ОСОБА_4 , 2016 року народження, у питаннях виховання, розвитку та облаштуванням змістовної життєдіяльності дитини, батько ОСОБА_2 приймає активну участь, приводить і забирає сина з дитячого садка постійно, інколи дитину забирає мама - ОСОБА_1 . Тато завжди цікавиться тим, як минув день дитини, відвідує дитячі свята в групах (а.с. 47).

Згідно із довідкою КЗО «Навчально-виховний комплекс № 71» ДМР від 18.11.2020р., про участь батька учениці 2-А класу в шкільному житті дитини, ОСОБА_3 , учень 2-А класу, регулярно відвідує заняття в школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько ОСОБА_2 спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям та успіхами дитини, вчасно сплачує додаткові платні послуги (гуртки, секції). Забезпечує всім необхідним для навчання (а.с. 48).

Окрім того, відповідач надав чеки, з яких вбачається придання одягу, дитячих іграшок, продуктів харчування, оплата за атракціони (а.с. 61 - 76, 93 - 98).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч.ч. 4 - 8 ст. 181 СК України у разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством.

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття.

Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми.

Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина.

З аналізу наведеної норми випливає, що обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків з іншого, є факт проживання останнього окремо від дитини, адже аліменти присуджуються за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). На користь цього свідчить і те, що для батька (матері), які виїхали за межі України і не сплачували аліменти, встановлюється особливий порядок стягнення аліментів (ч.ч. 4 - 8 ст. 181 СК України).

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачкою не доведено належними доказами того, що діти проживають лише з нею, а відповідач (батько) проживає окремо. У позові позивачка не вказувала на те, що відповідач проживає окремо, а останній стверджував, що сторони проживають разом в одній квартирі, на підтвердження чого надав відповідні докази, які стороною позивача не спростовані.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, а у задоволенні її позовних вимог відмовлено, судові витрати відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 16 січня 2021 року.

Суддя Наумова О.С.