УХВАЛА

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 344/16560/16

провадження № 61-18207св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Івано-Франківська міська рада,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Карпати», Івано-Франківська обласна державна адміністрація,

вирішуючи у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про виправлення описки, допущеної в постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Карпати», Івано-Франківська обласна державна адміністрація, про визнання недійсним та скасування пункту 13 рішення Івано-Франківської міської ради від 8 липня 2016 року № 220-6 «Про розгляд клопотання фізичних і юридичних осіб із земельних питань»,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Карпати» (далі - ДП «Виробниче об`єднання «Карпати»), Івано-Франківська обласна державна адміністрація, про визнання недійсним та скасування пункту 13 рішення Івано-Франківської міської ради від 8 липня 2016 року № 220-6 «Про розгляд клопотання фізичних і юридичних осіб із земельних питань».

Позов мотивував тим, що він є власником нежитлових приміщень № 4 та № 4а на АДРЕСА_1 .

З метою набуття права користування земельною ділянкою, на якій розташоване вказане майно, він 25 серпня 2016 року звернувся до Управління земельних ресурсів Івано-Франківської міської ради і дізнався, що 8 липня 2016 року Івано-Франківською міською радою прийнято рішення № 220-6, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ДП «Виробниче об`єднання «Карпати» площею 8,5097 га на АДРЕСА_1 для обслуговування адміністративно-виробничих будівель та споруд. Цим же рішенням встановлено земельний сервітут на земельну ділянку для обслуговування нежитлового приміщення на першому поверсі, що належить ДП «Виробниче об`єднання «Карпати».

Позивач вважає, що при прийнятті рішення від 8 липня 2016 року № 220-6 міською радою не враховано розміщення на відведеній ДП «Виробниче об`єднання «Карпати» земельній ділянці окремого приміщення, яке цьому підприємству не належить, а є його власністю, що порушує вимоги статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), частини першої статті 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Також зазначав, що нежитлове приміщення АДРЕСА_1 він придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластпайп» (далі - ТОВ «Пластпайп»), яке 5 жовтня 2007 року уклало з Івано-Франківською міською радою договір оренди земельної ділянки площею 0,2196 га на АДРЕСА_1 для обслуговування стоянки транспортних засобів. За таких обставин вказана земельна ділянка належить йому на праві користуванні на таких самих умовах, що і попередньому користувачу - ТОВ «Пластпайп».

З урахуванням збільшених у березні 2017 року позовних вимог, позивач просив визнати недійсним та скасувати пункт 13 рішення від 8 липня 2016 року № 220-6 Івано-Франківської міської ради «Про розгляд клопотання фізичних і юридичних осіб із земельних питань», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ДП «Виробниче об`єднання «Карпати» площею 8,5097 га на АДРЕСА_1 для обслуговування адміністративно-виробничих будівель і споруд, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Справа в судах переглядалась неодноразово і останнім рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 9 липня 2020 року, ухваленим у складі судді Бабій О. М., позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано пункт 13 рішення Івано-Франківської міської ради від 8 липня 2016 року № 220-6 «Про розгляд клопотання фізичних і юридичних осіб із земельних питань», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ДП «Виробниче об`єднання «Карпати» площею 8,5097 га на АДРЕСА_1 для обслуговування адміністративно-виробничих будівель і споруд, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 9 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року скасувати і залишити в силі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 9 липня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області матеріали цивільної справи № 344/16560/16.

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 9 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Постановою Верховного Суду від 30 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року залишено без змін.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до касаційного суду із заявою про виправлення допущеної у тридцять шостому абзаці мотивувальної частини постанови описки та просив зазначити «Таким чином, на підставі державного акта від 1976 року у ДП «Виробниче об`єднання «Карпати» виникло, однак було скасоване право користування земельною ділянкою площею 8,509 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 » замість «Таким чином, на підставі державного акта від 1976 року у ДП «Виробниче об`єднання «Карпати» виникло і зберігається дотепер право користування земельною ділянкою площею 8,509 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки із законного землекористування державного підприємства площею 8,5097 га ніяких ділянок не вилучалось, а відтак, оскаржуваним позивачем рішенням фактично підтверджено право підприємства на земельну ділянку визначеної площі та конфігурації».

Заяву обґрунтовував тим, що висновки Верховного Суду стосовно того, що на підставі державного акта від 1976 року у ДП «Виробниче об`єднання «Карпати» виникло і зберігається дотепер право користування земельною ділянкою площею 8,509 га, є некоректними і помилковими, оскільки на час розгляду касаційним судом справи у ДП «Виробниче об`єднання «Карпати» відсутнє будь-яке право користування земельною ділянкою площею 8,5097 га, яка розташована на АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 269 ЦПК України передбачено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Ухвала про внесення виправлень надсилається всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення, що містить описки чи арифметичні помилки.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в судовому рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Касаційний суд вважає, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки заявником фактично ставиться питання про внесення змін до фактичних обставин справи, які встановлені апеляційним судом, що свідчить про незгоду заявника з ухваленим апеляційним судом судовим рішенням, яке Верховним Судом залишено без змін.

За таких обставин у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року необхідно відмовити.

Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки, допущеної у постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Карпати», Івано-Франківська обласна державна адміністрація, про визнання недійсним та скасування пункту 13 рішення Івано-Франківської міської ради від 8 липня 2016 року № 220-6 «Про розгляд клопотання фізичних і юридичних осіб із земельних питань», відмовити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв В. А. Стрільчук