Справа № 933/763/20
Провадження № 2/933/11/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шинкаренко А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Пліскачової Н.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Олександрівка, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

22.10.2020 року представник позивача акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Кіріченко В.М., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 14.11.2014 року №б/н, згідно якої отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 12000,00 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами користування платіжною карткою», та Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, про надання банківських послуг.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, проте, ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього, станом на 20.09.2020 року, виникла заборгованість, загальна сума якої становить 27441,89 грн., яка складається з наступного: 18130,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 18130,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5042,13 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України; 4269,00 грн. нарахована пеня.

У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 27441,89 гривень, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 гривень.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 09.11.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд 08 грудня 2020 року, о 08 годині 30 хвилин за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

08.12.2020 року було відкладено слухання справи на 09 год. 00 хв. 21 грудня 2020 року, у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

21.12.2020 року розгляд справи було відкладено на 09 год. 00 хв. 18 січня 2021 року, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Представник позивача - Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», 18.01.2021 року, у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. В прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Заперечує проти розміру нарахованих відсотків, пені, посилаючись на те, що під час укладення кредитного договору, в Анкеті-заяві, яку він підписав, як позичальник, не було зазначено, та він не був обізнаний про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядком користування кредитними коштами.

Суд, заслухавши пояснення відповідача дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 14.11.2014 року ОСОБА_1 виявив намір на отримання кредиту у ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк», на що вказує Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку», становить між ним та банком договір, про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

На підставі вказаної заяви АТ КБ "ПриватБанк" зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Згідно з умовами укладеного кредитного договору, ОСОБА_1 отримав кредит, розмір якого у подальшому збільшився до 12000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку ( а.с. 17).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, станом на 20.09.2020 року, становить 27441,89 грн., яка складається з наступного: 18130,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредиту; 18130,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5042,13 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України; 4269,00 грн. нарахована пеня.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦПК України).

За змістом статті 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» надав копію Анкети-заяви від 14.11.2014 року, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", яка згідно посилань позивача, підписана відповідачем, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а також розрахунок заборгованості ( а.с. 19-20).

Жодних заперечень відносно того, що відповідач не підписував вищевказану Анкету-Заяву про отримання кредиту, а відповідно, і не отримував в АТ КБ "ПриватБанк" кредитну картку, не користувався нею, отримуючи від банка кредитні кошти, суду надано не було, тобто, приходжу до висновку, що останній отримав від АТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Зокрема, з наданого позивачем розрахунку заборгованості, також, вбачається, що ОСОБА_1 , отримував кредитні кошти від позивача, частково проводив повернення зазначених коштів, що, також, вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 .

Проте, з Анкети-заяви не вбачається, яку саме кредитну картку отримав ОСОБА_1 , хоча, до матеріалів справи додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна».

Згідно розрахунку за договором №б/н від14.11.2014 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанком» та ОСОБА_1 , заборгованість по тілу кредиту, який отримав відповідач, складає 18130,76 грн.

Оскільки, з матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, та не надав суду доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, тому, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту.

Проте, судом встановлено, що вищевказана Анкета-Заява, на яку посилається позивач, є стандартним бланком, який не містить відомостей про те, який вид картки надавався, розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами.

На підтвердження вказаних відомостей позивач, також, посилається на "Умови та правила надання банківських послуг в «ПриватБанку".

Крім того, АТ КБ "ПриватБанк" не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника, та відповідно, чи брав він на себе зобов`язання зі сплати саме того, який зазначено в Умовах, розмір відсотків, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

А тому, відповідно, вказані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 14.11.2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні по справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 , щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача, як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, «Універсальна Gold» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача, про умови кредитування, та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності і розумності, та уможливив покладання на слабшу сторону споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 борг з відсотків, які нараховані на прострочений кредит, згідно зі статтею 625 ЦК України, за ставкою 86,4 % у сумі 5042,13 гривень.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача вказаних відсотків за користування кредитом, згідно зі статтею 625 ЦК України, суд виходить з такого.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги відсотків нарахованих на прострочений кредит, згідно статті 625 ЦК України, у розмірі 5042,13 грн. з відсоткової ставки 86,4% за період з 01.11.2019 до 20.09.2020 року посилався на пункт 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг у редакції, яка почала діяти з 01.03.2019 року, який передбачає, що у разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 86,4 % для картки «Універсальна», 84,0 % для картки «Універсальна голд».

Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору.

Матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач ознайомився і погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг у редакції, яка почала діяти з 01.03.2019 року, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом згідно із статтею 625 ЦК України.

Редакція Умов та правил надання банківських послуг від 14.11.2014 року, яка додана позивачем до позовної заяви, не містить у пункті 2.1.1.2.12 обов`язку клієнта у разі порушення зобов`язань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом сплатити проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України, у розмірі 86,4 % - для картки «Універсальна», 84,0 % - для картки «Універсальна голд».

Умови та правил надання банківських послуг у редакції, яка почала діяти з 01.03.2019 року, на яку позивач посилається у позові, разом з доказами згоди відповідача на відповідні умови кредитування до суду не надані.

За таких обставин, Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені в заяві-анкеті позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В анкеті-заяві від 14.11.2014 року, та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, по договору, які підписав відповідач, не передбачений обов`язок ОСОБА_1 у разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплатити процентів за користування кредитом, сплатити проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України у розмірі 86,4 % для картки «Універсальна», 84,0 % для картки «Універсальна голд».

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 5042,13 грн. саме з відсоткової ставки 86,4% за період з 01.11.2019 року по 20.09.2020 року, через ненадання позивачем доказів, про прийняття відповідачем запропонованих позивачем умов та приєднання до них.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень частини 2 статті 625 ЦК України позивач має право на стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми кредиту.

Враховуючи, що заборгованість за тілом кредиту становить 18130,76 грн., а позивач просить стягнути відсотки відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України за період з 01.11.2019 року по 20.09.2020 року сума 3% річних від простроченої суми кредиту належна до стягнення з ОСОБА_1 за указаний позивачем період складає 484,31 грн. (18130,76 грн. х 3% / 365 днів х 325 днів).

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені суд зазначає наступне.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.11.2014 року відповідачу нараховано пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. за накопичувальним підсумком у розмірі 4269,00 грн., однак Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14.11.2014 року не містить умов щодо нарахування пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а тому підстави про стягнення з відповідача на користь позивача пені у вказаному розмірі відсутні.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 18130,76 грн., та заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, у розмірі 484,31 грн.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 гривні (а.с.5).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, у розмірі 1425,88 грн. (18615,07 грн. х 2102,00 грн. / 27441,89 грн.)

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 5, 12, 81, 141, 263-265, 273, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.11.2014 року, станом на 20.09.2020 року, у розмірі 18615 (вісімнадцять тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень 07 копійок, а саме: 18130,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 484,31 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно статті 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1425 (одну тисячу чотириста двадцять п`ять) гривень 88 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, .

Відповідач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 19 січня 2021 року.

Суддя А.І. Шинкаренко