Справа № 215/4966/20
2/214/789/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 січня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Шевченко Ю.С.

за участю позивачки- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дружини, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь та на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи із дня подання заяви і до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено шлюб, який був зареєстрований 24 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 84. Від цього шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний момент проживає разом з нею. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2015 року їх шлюб було розірвано. Від фактичних шлюбних стосунків із відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дитина - ОСОБА_4 , який на даний момент проживає разом з нею. 13 листопада 2018 року між нею та відповідачем, знову було укладено шлюб, який був зареєстрований 13 листопада 2009 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 569. Відповідно до свідоцтв про народження, відповідач є батьком їхніх дітей. На даний момент вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а відповідач не надає матеріальної допомоги для достатнього забезпечення всім необхідним. Відповідно до ч. 2. статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Враховуючи наведені імперативні норми чинного законодавства України, та те, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, вона не має можливості утримувати себе в достатній мірі, оскільки весь час приділяє увагу дитині. Їй відомо, що на даний момент відповідач працює монтажником в ПРАТ «Півничний ГЗК», має постійний, сталий прибуток, але розмір його заробітної плати вона не знає, оскільки відповідач їй це не повідомляє.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала, підтримавши зміст позову, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на позов не подав, у зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за згодою позивачки, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: свідоцтво про шлюб (а.с. 8,10), рішення (а.с. 9), свідоцтва про народження дітей (а.с. 11,12), акт (а.с. 13).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом: свідоцтво про шлюб (а.с.6), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Суд вважає належним доказом: свідоцтво про шлюб (а.с. 10), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджує заявлені вимоги, а саме, що сторони перебувають у шлюбі.

Суд вважає належним доказом: свідоцтво про народження (а.с. 11), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджує заявлені вимоги, а саме, що сторони мають спільну дитину, яка не досягла трьохлітнього віку.

Суд вважає належним доказом: акт (а.с. 13), так як цей доказ стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме проживання дитини з позивачкою.

Суд вважає неналежними доказами: свідоцтво про шлюб (а.с. 8), рішення (а.с. 9), свідоцтво про народження (а.с.12), так як вони не стосуються предмету спору.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні письмові докази, які визнані судом належними, допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази, які визнані судом належними та допустимими, є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Сторони по справі перебувають у шлюбі з 13.11.2018 року, що вбачається зі свідоцтва (а.с.10). Сторони є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається зі свідоцтва (а.с.11). Дитина проживає з позивачкою, яка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що встановлено поясненнями позивачки, актом (а.с.13).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Оскільки дитина проживає з позивачкою, яка є дружиною відповідача, то ОСОБА_1 має право на утримання від ОСОБА_2 , до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, суд вважає, що позивачка обґрунтовано звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. На підставі ст. 80 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу).

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 79, 80, 84 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 228, 258-260, 263-265, 280, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання як дружини, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 01 вересня 2020 року і до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

На підставі ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 16 січня 2021 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов