Номер провадження: 22-з/813/341/21
Головуючий у першій інстанції Літвінова І.А.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

17.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 Вовка Олександра Євгеновича про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 Ціпар Сергія Михайловича про забезпечення позову відмовлено.

28.10.2021 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 Вовка Олександра Євгеновича про виправлення описки, у якій останній просить апеляційний суд виправити в резолютивній частині ухвали Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року описку шляхом заміни фрази «однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України» на «і не може бути оскаржена в касаційному порядку».

05.11.2021 року на електрону пошту апеляційного суду від представника ОСОБА_2 Сокольської Олесі Олександрівни надійшов відзив на заяву представника відповідача про виправлення описки.

За нормами ч.1 ст.269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень (ч.2 ст.269 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, заява представника ОСОБА_1 Вовка Олександра Євгеновича вирішується без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява представника ОСОБА_1 Вовка Олександра Євгеновича про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, в розумінні процесуального законодавства описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Вищенаведена позиція зазначена в ухвалі Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі №369/8367/16-ц.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Крім того, виходячи з позиції Верховного Суду України (ухвала Верховного Суду України у справі №6-788цс16 від 22 лютого 2017 року), суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; накладення обмежень дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватися з легітимною метою та зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ «Воловік проти України», «Креуз проти Польщі», «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі»).

Право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява №23436/03, §22, від 28 березня 2006 року).

Обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю мети, яку прагнуть досягти (рішення Європейського суду з прав людини «Тіннеллі та сини, Лтд та ін.», «Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства»).

Конвенція має на меті гарантію не теоретичних або ілюзорних прав, а практичних та ефективних. Особливо це стосується права на доступ до суду з огляду на визначене місце, яке посідає в демократичному суспільстві право на справедливий суд (рішення Європейського суду з прав людини «Ейрі проти Ірландії», «Аїт-Мугуб проти Франції»).

Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Частиною 11 ст. 153 ЦПК України встановлено, що ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Так, зі змісту заяви про виправлення описки, поданої представником ОСОБА_1 Вовком Олександром Євгеновичем вбачається, що заявник не погоджується із резолютивною частиною ухвали апеляційного суду від 24 вересня 2014 року про можливість її касаційного оскарження. При цьому, вказану позицію представник обґрунтовує посиланням на постанову Великої Палати Верховного суду від 15.09.2020 року по справі №753/22860/17, у якій Верховний суд зробив висновок про неможливість оскарження ухвали суду апеляційної інстанції щодо відмови у забезпеченні позову.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Зокрема, Велика Палата Верховного суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 відступила від своїх правових висновків, викладених у вищезгаданій постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 в частині висновків про неможливість оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у забезпеченні позову та про неможливість касаційного оскарження постанови апеляційної інстанції, якою скасовані вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову та зазначила, що у касаційному порядку можуть окрім інших переглядатися ухвали суду апеляційної інстанції щодо забезпечення позову (тобто як ухвали, якими задоволено заяву про забезпечення позову, так і ухвали, якими відмовлено в такому забезпеченні), а також постанови суду апеляційної інстанції, якими скасовано вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 Вовка Олександра Євгеновича про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року, а тому в задоволенні такої заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 269 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 Вовка Олександра Євгеновича про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.11.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда