РІШЕННЯ
іменем України

Справа № 285/2062/20
провадження у справі № 2/0285/77/21
13 січня 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої судді Заполовської Т.Г.
за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,
за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника органу опіки та піклування ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новоград-Волинський
за правилами загального позовного провадження цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради Житомирської області,
про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ :
09.06.2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача та просила постановити рішення суду, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 2011році між сторонами було укладено шлюб. Та ОСОБА_4 є батьком зазначених малолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося тому в 2018році шлюб між ними було розірвано. В 2019році позивач уклала шлюб з ОСОБА_7 . Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дітей, не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, не забезпечує необхідного утримання. Має заборгованість по сплаті аліментів. Всі питання щодо виховання дітей дітей вирішуються позивачем та її чоловіком, без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходяться на повному утриманні позивача. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 навчають ся у середній загальноосвітній школі № 69 м.Києва, відповідач не цікавився їхнім навчанням, не відвідував батьківські збори. Діти проживають разом з позивачем в м.Києві. Враховуючи те, що відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно всіх дітей.
Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали повністю та просили суд його задовольнити. ОСОБА_3 повідомила, що відповідач не підтримує зв`язок з дітьми. Матеріальної допомоги на утримання дітей від відповідача не отримує. Він повністю самоусунувся від виховання та утримання доньок. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення.
Відповідач повторно не з`явився в судове засідання. Про день розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. У встановлений строк не подав відзив на позов, заяв та заперечень також до суду не надходило.
Представник органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради при розгляді справи поклалась на розсуд суду.
Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
В судовому засіданні неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повідомили, що проживають разом з мамою та вітчимом в м. Києві. Відвідують звичайну школу. Не заперечують проти позбавлення батька батьківських прав щодо них. Ніяких емоцій щодо поведінки батька не висловили, зазначили,що бачили його давно, подарунків від нього не отримували. З ним не спілкувались навіть по телефону.

Заслухавши пояснення учасників справи, думку неповнолітніх дітей, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_11 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.02.2011 року. У шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8,9).
10 січня 2018року за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/3785/17 шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення суду малолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_12 (а.с. 18).
14 лютого 2019 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з ОСОБА_13 на ОСОБА_14 (а.с.13).
Наразі малолітні діти зареєстровані та проживають разом з матір`ю ОСОБА_3 у військовому гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання (а.с. 6,10,11).
Згідно судового наказу №285/3786/17 від 31.10.2017 року з відповідача проводиться стягнення аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_9 , 2011 року народження, та дочки ОСОБА_10 , 2013 року народження, в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу ОСОБА_4 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак згідно довідки Новоград-Волинського МВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницьки) від 14.05.2020 про розмір сплачених аліментів ОСОБА_4 з листопада 2019 року не сплачує аліменти на утримання дітей (а.с. 12,15).
Як вбачається з характеристик, наданих директором та класними керівниками дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , де навчаються діти з 01.09.2019 року по теперішній час, за час навчання дітей в школі батько ОСОБА_4 не приймав участі у вихованні дітей. Мати дітей приділяє велику увагу розвитку, вихованню і навчанню дітей. Діти забезпечені всім необхідним для навчання. Мати постійно цікавиться результатами процесу навчання та виховання дітей в школі. Вітчим контролює навчально-виховний процес дітей, приводить дітей до школи та забирає (а.с. 16,19).
Згідно акту обстеження умов проживання малолітніх дітей від 17.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживають разом з матір`ю та вітчимом та за вказаною адресою створено належні умови для проживання дітей а.с. 62).
Також органом опіки та піклування подано висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо неповнолітніх ОСОБА_9 , 2011 року народження, та ОСОБА_10 , 2013 року народження, враховуючи умови проживання неповнолітніх, пояснення матері, думку дітей (згідно психологічного обстеження встановлено відсутність емоційного зв`язку дівчаток з батьком та спілкування з ним, тому позбавлення батьківських прав не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дітей), відсутність заперечень зі сторони відповідача, який не отримує повідомлення за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 100-102).
Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства (частина третя). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята).
Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до статті 152 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша). Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам (частина друга). Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (частина третя).
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
З матеріалів справи слідує, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей, а саме: проживає окремо, не спілкується з дітьми навіть по телефону, добровільно не надає коштів для повноцінного харчування, медичного догляду, лікування дітей. Також відповідач не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, своєю поведінкою не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дітьми освіти.
Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним у судовому засіданні факт ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача.
Керуючись статтями 4, 10-12, 76-83, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ :
Позовні вимоги ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_4 (11701; АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Стрілки Старосамбірського району Львівської області, батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодек сом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської област і за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Дата складення повного судового рішення 16.01.2021 року.

Головуюча суддя Т.Г. Заполовська