ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 січня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 730/804/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Страшний О. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/24/21

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді - Бобрової І.О.,

суддів - Висоцької Н.В., Губар В.С.,

за участю секретарів - Шкарупи Ю.В., Зіньковець О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Борзнянська міська рада Борзнянського району Чернігівської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

місце постановлення рішення судом першої інстанції - м.Борзна,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 27.11.2015,

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зобов`язати останню усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться у приватній власності ОСОБА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0149) шляхом знесення самочинно збудованого на ній нерухомого майна, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 23.07.2015 реєстраційною службою Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за ним зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0216 га, яка знаходиться у АДРЕСА_2 . Згідно з свідоцтвом про право власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 08. Кадастровий номер зазначеної земельної ділянки - :01:001:0149. Позивач вказує, що ОСОБА_2 користується нежитловим приміщенням - магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідачка для ведення підприємницької діяльності, без наявності правовстановлюючих документів та без дозволу позивача звела споруду на його земельній ділянці. Позивач вказує, що зведена відповідачкою конструкція унеможливлює його доступ до власної земельної ділянки, в тому числі, і до його житлового приміщення. При цьому стверджує, що за даних обставин він не має можливості користуватись належною йому земельною ділянкою та квартирою, відповідних договорів про встановлення земельного сервітуту з відповідачкою не укладалось, і укладення таких договорів буде суперечити інтересам позивача, як власника земельної ділянки. Враховуючи викладені обставини та положення статей 373, 374, частин 1, 2, 4 статті 376, статей 386,391 ЦК України позивач і звернувся з даним позовом.

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача залучено Борзнянську міську раду.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 правомірно користується спірною земельною ділянкою відповідно до договору оренди землі від 01 січня 2014 року, затвердженого відповідним рішенням сесії Борзнянської міської ради, яке на даний час є чинним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 простить скасувати рішення суду і постановити нове рішення, яким задовольнити його позов, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так, скаржник зазначає, що договір оренди від 01.01.2014 укладений між відповідачем та Борзнянською міською радою, укладений з істотним порушеннями вимог ЗК України, Закону України «Про оренду землі» та інших нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини. Позивачем заявлялось клопотання про збільшення позовних вимог та визнання вказаного договору недійсним, але судом неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання, чим порушено ст.31 ЦПК України.

Судом неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з розглядом його позову про визнання договору оренди землі недійсним, чим порушено вимоги п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України.

Також судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи з метою вирішення питання щодо істотності порушень будівельних норм і правил при спорудженні відповідачем спірної споруди, знаходження цієї споруди на земельній ділянці позивача.

Судом не було взято до уваги, що спірна будівля відповідачки знаходиться на належній позивачу земельній ділянці.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2017 року рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2015 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться у приватній власності ОСОБА_1 (кадастровий номер земельної ділянки - :01:001:0149) шляхом знесення прибудови літ. «а1-1» до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка на схемі в додатку №1 висновку судового експерта Солдатової В.С. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 15.09.2016 № 06-16 показана червоним кольором. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3891 грн 56 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по справі.

Постановою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Своїм правом на подачу відзиву відповідачка ОСОБА_2 та третя особа Борзнянська міська рада не скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Частинами 2, 5 ст.263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судове рішення вимогам ст.263 ЦПК України не відповідає.

Судом встановлено наступні обставини та факти.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 березня 2007 року нежитлова будівля (двоповерхова) за адресою: АДРЕСА_2 перебувала у власності територіальної громади в особі Борзнянської районної ради Чернігівської області.

Згідно з договором купівлі-продажу комунального майна від 16 листопада 2007 року ОСОБА_1 придбав 11/25 часток вищевказаного нерухомого майна загальною площею 274,9 кв.м, а 20 листопада 2007 року зареєстрував право власності на це майно, зокрема:

- відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.11.2007 ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення загальною площею 60,0 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі рішення купівлі-продажу від 16.11.2007 (а.с.117 т.1).

- відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.11.2007 ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення загальною площею 204,9 кв.м. по АДРЕСА_4 на підставі рішення купівлі-продажу від 16.11.2007 (а.с.118 т.1).

- відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.11.2007 ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення загальною площею 9,9 кв.м. по АДРЕСА_5 на підставі рішення купівлі-продажу від 16.11.2007 (а.с.119 т.1).

Рішенням Борзнянської міської ради від 04 листопада 2014 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту реконструкції нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 для його переведення із нежитлового фонду у житловий, а 16 липня 2015 року за ним зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

01 листопада 2007 року між Борзнянською міською радою та ОСОБА_1 укладений Типовий договір оренди земельної ділянки площею 512 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 строком на 5 років (а.с.12-13 т.1).

Рішенням дванадцятої сесії п`ятого скликання Борзнянської міської ради від 14.11.2007 надано приватному підприємцю ОСОБА_1 в короткострокову оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 512 кв.м., на якій розташоване викуплене приміщення друкарні для ведення виробничої діяльності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11 т.1).

Додатковою угодою від 01 травня 2008 року внесено зміни до зазначеного договору оренди, а саме зменшено розмір орендованої ділянки до 293 кв.м. (а.с.14 т.1).

Рішенням двадцять четвертої сесії шостого скликання Борзнянської міської ради від 06.08.2013 продовжено договір оренди земельної ділянки від 01.11.2007 до 5 років із 01.11.2013 до 01.11.2018 ФОП ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 293,0 кв.м. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної та іншої промисловості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.20 т.1).

07 листопада 2013 року між Борзнянською міською радою та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого останній прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення загальною площею 0,0294 га для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Цей договір оренди укладено на період із 01 листопада 2013 року до 01 листопада 2018 року (а.с.21-22 т.1).

Рішенням тридцять третьої сесії шостого скликання Борзнянської міської ради від 29.01.2015 надано ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0149 (а.с.99 т.1).

У подальшому на підставі дозволу Борзнянської міської ради проведений поділ вищезазначеної земельної ділянки на дві земельні ділянки з виготовленням відповідної проектно-технічної документації: земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0148, площею 0,0078 га, та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0149, площею 0,0216 га, а також змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,0216 га.

Рішенням позачергової тридцять четвертої сесії шостого скликання Борзнянської міської ради від 26.02.2015 надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,0216 га з кадастровим номером :01:001:0149 за адресою: АДРЕСА_2 «будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови» на «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» (а.с.32 т.1).

Рішенням тридцять шостої сесії шостого скликання Борзнянської міської ради від 09.07.2015 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення та передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0216 га, з кадастровим номером :01:001:0149, та присвоєно адресу: АДРЕСА_1 . Припинено дію договору оренди даної земельної ділянки від 01 березня 2015 року (а.с.33 т.1).

Право власності на цю земельну ділянку зареєстровано 23 липня 2015 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності; цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, власник ОСОБА_1 , кадастровий номер :01:001:0149 (а.с.37 т.1).

Власником частини нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 , загальною площею 96,2 кв. м, відповідно до договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 17 грудня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №1892, був ОСОБА_4 (колишній чоловік відповідача) (а.с.56-57 т.1). Дане приміщення останній придбав у гр. ОСОБА_5 .

Останній в 2003 році виготовив будівельний паспорт для реконструкції частини приміщення друкарні з використанням під продовольчий магазин та організацією окремого входу. Архітектурно - планувальне завдання, архітектурно - планувальні вимоги до проекту в даному будівельному паспорті не містять даних щодо планування в 2003 році попереднім власником влаштування добудови до нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 (а.с.65 том 1, 119 том 2).

01 січня 2012 року Борзнянська міська рада та ПП ОСОБА_4 уклали договір оренди земельної ділянки площею 166,6 кв.м. з цільовим призначенням комерційна діяльність з цільовим використанням (видом діяльності) для будівництва та обслуговування будівель за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.79-80 т.1).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 грудня 2012 року у справі № 2514/5749/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя затверджено мирову угоду, відповідно до умов якої за ОСОБА_2 визнано право власності в цілому на нежиле приміщення загальною площею 96,2 кв.м., що знаходиться на 1-ому поверсі 2-ох поверхової нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.54-55 т.1).

01 січня 2013 року Борзнянська міська рада та ПП ОСОБА_2 уклали договір оренди земельної ділянки площею 166,6 кв.м. з цільовим призначенням комерційна діяльність з цільовим використанням (видом діяльності) для будівництва та обслуговування будівель за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 1 рік (а.с.77-78 т.1), який в подальшому було переукладено строком на 5 років (а.с.75-76 т.1).

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 02.02.2016 у справі № 730/11738/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 03.11.2016 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Борзнянської міської ради про визнання рішення Борзнянської міської ради незаконним та договору оренди землі недійсним, визнано незаконним і скасовано рішення Борзнянської міської ради від 07.11.2013 «Про продовження договору оренди земельних ділянок несільськогосподарського призначення та сільськогосподарського призначення» в частині продовження договору оренди земельної ділянки з ФОП ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 166,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для комерційної діяльності з 01.01.2014 до 31.12.2018. Визнано недійсним договір оренди землі від 01.01.2014, укладений між ПП ОСОБА_2 і Борзнянською міською радою, щодо земельної ділянки площею 166,6 кв.м для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в АДРЕСА_2 .

27.01.2014 ОСОБА_2 виготовила технічний паспорт на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в якому зазначені наступні приміщення: основні : магазин - 96,2 кв.м., магазин - 28,9 кв.м.; допоміжні : склад - 52,8 кв.м. (а.с.59 том 1).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 30.01.2014 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 177,9 кв.м., яке складається з нежитлового приміщення, А, площею 96,2 кв.м.; веранди, а, площею 28,9 кв.м. та тамбуру, а1, площею 52,5 кв.м. Останні два приміщення зареєстровані на підставі Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України №127 від 24.05.2001 (а.с.53 том 1).

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області від 07.10.2015 встановлено, що гр. ОСОБА_2 використовує земельну ділянку загальною площею 0,0166 га надану їй для комерційного призначення без наявності належно оформлених правовстановлюючих документів по АДРЕСА_3 . При цьому частина зазначеної земельної ділянки площею 18 кв.м., якою користується гр. ОСОБА_2 , входить до складу земельної ділянки загальною площею 0,0216 га, яка належить на праві власності гр. ОСОБА_1 . На цій частині ділянки площею 18 кв.м. розміщена належна гр. ОСОБА_2 нежитлова споруда (а.с.178 т.1).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 15 вересня 2016 року № 06-16 (а.с.41-55 т.2):

1. Будівництво прибудови літ. «а1-1» до магазину «Маршал+», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , не відповідає вимогам пунктів 1.4, 2.1, 2.2, 2.16, 2.20, 2.31 «Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», а саме: до відповідного виконавчого органу не заявлено про намір розміщення тимчасової споруди, не виконаний паспорт прив`язки ТС, який підлягає реєстрації в журналі реєстрації паспортів прив`язки з подальшим внесенням інформації про ТС до містобудівного кадастру. Будівництво прибудови літ. «а1-1» до магазину не відповідає протипожежним вимогам додатку 3.1 ДБН 360-92**, пункту 5.4 ДБН В. 2.2-23:2009; санітарним нормам та правилам відповідає.

2. Прибудова до магазину «Маршал+», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , порушує межі земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 .

3. При закінченні будівництва прибудови до належних ОСОБА_1 житлового приміщення та земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , доступ до стіни прибудови буде відсутній, тобто прибудова до магазину буде створювати перешкоди у доступі ОСОБА_1 до прибудови до житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з висновком експерта у 2012 році ОСОБА_2 здійснила прибудову складу до магазину площею 52,8 кв. м., частина якої накладена на земельну ділянку ОСОБА_1 .

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 15 вересня 2016 року № 06-16 тамбур літ. «а» зведений у 2012 році. Частина цієї прибудови складу площею 18,5 кв. м розміщена на земельній ділянці позивача (а.с.41 том 2).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року на виконання вказівок касаційної інстанції у справі призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу.

За висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №08-20 від 30.09.2020 (а.с.159-179 т.3):

1) прибудова під літ. «а1» до магазину «Маршал+», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 щодо дотримання габаритних розмірів відповідає прибудові, зведення якої заплановано у 2003 році попереднім власником цього приміщення ОСОБА_5 відповідно до будівельного паспорту № НОМЕР_1 на реконструкцію частини приміщення друкарні з використанням під продовольчий магазин та організацією окремого входу. З приводу вимоги Архітектурно-планувального завдання, що є складовою зазначеного вище будівельного паспорта, щодо виготовлення перед початком будівництва проектно-кошторисної документації по об`єкту "Реконструкція частини приміщення друкарні з використанням під продовольчий магазин та організацію окремого входу", то така в матеріалах справи відсутня.

2) прибудова під літ. «а1» до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , створює перешкоди ОСОБА_1 у доступі до стіни збудованої ним прибудови до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме до стіни, фронтону та частини покрівлі котельні, та сприяє потраплянню атмосферних опадів на земельну ділянку, яка на праві власності належить ОСОБА_1 та під зведену ним прибудову до житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Для усунення зазначених вище перешкод, прибудову під літ. «а1» до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , необхідно у відповідності до вимог ДБН перенести на відстань не менше 1,0 м за межі земельної ділянки площею 0,0216 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має кадастровий номер :01:001:0149, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і на праві власності належить ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що права ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки площею 0,0216 га за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровим номером 742081010:01:001:0149 порушені відповідачкою, яка здійснила прибудову до належної їй нежитлової будівлі, частина якої знаходиться на земельній ділянці позивача.

Судові експертизи проведені відповідно до вимог Закону України «Про судову експертизу» і положень Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5. Колегія суддів вважає, що дані висновки є належними і допустимими доказами.

Посилання відповідачки на зареєстроване у належний спосіб право власності на нежитлову будівлю не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги з огляду на те, що навіть за дії в певний період договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_2 , розмір нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 (177,9 кв.м.) перевищував розмір орендованої відповідачкою земельної ділянки (166,6 кв.м.). Прибудова "а1" по факту частково перебуває на належній на праві власності земельній ділянці позивача.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленого законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Частиною першою статті 78 ЗК України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Положеннями частини сьомої статті 376 ЦК України визначено, що в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Статті 125, 126 ЗК України передбачають, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 1 ст.107 ЗК України встановлено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Згідно з частиною 1 ст.316, частиною 1 ст.317 та частиною 1 ст.319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналогічна норма міститься в Земельному кодексі України, а саме - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ст.152 ЗК України).

Підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Умовами для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

Дане твердження узгоджується і з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі №599/340/16.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Позивач надав належні та допустимі докази своїх прав власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та зазначив обставини, за якими вважає порушеним своє право мирно володіти своїм майном. Ці обставини є ґрунтовними.

Суд першої інстанції не вірно визначився з характером спірних правовідносин та з нормами права, які їх регулюють, в результаті чого постановив невірне рішення.

Колегія суддів з огляду на викладене вище вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з врахуванням висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №08-20 від 30.09.2020. Право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою відповідача, шляхом перенесення прибудови під літерою «а1» до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до вимог ДБН на відстань не менше 1,0 м за межі земельної ділянки площею 0,0216 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має кадастровий номер :01:001:0149, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, і на праві власності належить ОСОБА_1 .

Підстав для знесення вцілому прибудови «а1», що належить відповідачці, немає з огляду на приписи ст.376 ЦК України та наявність державної реєстрації.

Доводи позивача з приводу зупинення провадження у справі, безпідставного відхилення його клопотання про призначення додаткової експертизи через тривалий розгляд справи втратили свою актуальність.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00).

При цьому Верховний Суд в постанові від 01.07.2020 у справі № 594/1216/15-ц зазначив, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути 511,56 грн судових витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій (а.с.8, 201том 1) та витрати на проведення експертизи в сумі 3380 грн (а.с.115 том 2), всього 3891, 56 грн (243,6 + 267,96 + 3380).

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч.1 п.4, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0149, шляхом перенесення прибудови під літерою «а1» до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до вимог ДБН на відстань не менше 1,0 м за межі земельної ділянки площею 0,0216 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має кадастровий номер :01:001:0149, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, і на праві власності належить ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати, що понесені в першій та апеляційній інстанціях в сумі 3891,56 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

В.С.Губар

Повний текст постанови складений 16.01.2021.