Справа № 750/8712/21
Провадження № 2/750/2043/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

в складі: головуючої судді - Логвіної Т.В.,

при секретарі - Тібеж О.Б.,

за участю представника позивача, відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача та представника третьої особи,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом та просить визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житлом за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником і постійно мешкає в квартирі АДРЕСА_2 .

Разом з позивачкою в квартирі зареєстровані, але на протязі багатьох років не мешкають донька позивачки - ОСОБА_1 та малолітня онука - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Факт не проживання відповідачів в квартирі позивач підтверджує чисельними актами, які були складені посадовими особами КП «ЖЄК-10» на протязі з жовтня 2017 року по липень 2021 року.

Позивач зазначає про те, що весь цей час відповідачка та її малолітня донька мешкають в квартирі АДРЕСА_3 , співвласником якої є відповідачка. Крім того, батько дитини - ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_4 .

Позивач стверджує про те, що їй достеменно відомо, що її онука має постійне житло, яке відповідає всім житловим та санітарним нормам, а квартирою позивача, в якій вони зареєстровані, вони не користуються, не мають ключів від вхідних дверей, не приймають участі в утриманні квартири, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Свої вимоги позивач мотивує тими обставинами, що в зв`язку зі змінами у чинному законодавстві щодо призначення та нарахування житлової субсидії, вона, отримуючи мінімальну пенсію, не має право на житлову субсидію, що значно погіршує її майновий стан і призводить до виникнення значної заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Відповідач, допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що позивачем їй створюються перешкоди в користуванні спірною квартирою, у зв`язку з чим її проживання там з її дочкою є неможливим. При цьому, вона не зверталася з цього приводу до уповноважених органів та вимог про вселення не ставить.

Представник третьої особи в судовому засіданні поклалась у вирішенні спору на розсуд суду, зазначивши про те, що мати та батько малолітньої дитини, маючи у власності нерухоме майно та відповідну реєстрацію, не захищають інтереси своєї дитини належним способом.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є власником і постійно мешкає в квартирі АДРЕСА_2 .

Разом з позивачем в квартирі зареєстровані донька позивачки - ОСОБА_1 та малолітня онука - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Факт не проживання відповідачів в квартирі підтверджується актами, які були складені посадовими особами КП «ЖЄК-10» протягом з жовтня 2017 року по липень 2021 року (а.с. 17-21).

Відповідач ОСОБА_1 має у приватній власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 . (а.с.23-24).

Батько малолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_4 , йому належить 2/3 частки (а.с.26-27).

Таким чином, суд бере до уваги, що батьки малолітньої дитини ОСОБА_3 , забезпечені власним житлом.

Також, крім свідчень відповідача, суду не надано належних доказів створення відповідачу перешкод у користуванні спірним житлом. Крім того, суд бере до уваги пояснення відповідача щодо неприязних стосунків зі своєю матір`ю та небажання вселення у спірну квартиру.

У відповідності до ст.150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене вище, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідача з її малолітньою дитиною у спірній квартирі без поважних причин понад встановлений законом строк, тому позов, за викладеними в ньому підставами, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , паспорт № НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житлом за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний тест рішення суду складено 15.11.2021.

Суддя: