Справа № 567/361/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

при секретарі - Самолюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування звернулася ОСОБА_1 .

Свою заяву мотивує тим, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи у шлюбі, проживали у будинку АДРЕСА_1 , який рахувався за ОСОБА_3 . Після її одруження, їй та їй сім`ї в даному житловому будинку було відкрито окремий погосподарський номер, зокрема особовий рахунок № НОМЕР_1 (на даний час НОМЕР_1) на ім`я ОСОБА_1 , суспільна група - колгоспна, а на батька позивача - ОСОБА_3 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 (на даний час НОМЕР_2), суспільна група - робітнича.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області у справі №567/1308/19 від 23.11.2020 було визнано за ОСОБА_1 право власності на 517/1000 частин житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №241207203 від 21.01.2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 517/1000 частин житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вказує, що після смерті ОСОБА_3 ніхто, окрім ОСОБА_4 , дружини спадкодавця, яка належала до першої черги спадкування за законом, на день смерті спадкодавця була з ним зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , по господарський рахунок № НОМЕР_3 , не прийняв спадщину, а тому мама позивача ОСОБА_4 вважається такою, що у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України належним чином прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , яка складалася з 487/1000 частини житлового будинку (погосподарський рахунок НОМЕР_3), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, зокрема 487/1000 частина садибного (індивідуального) житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (по господарський рахунок № НОМЕР_3 ).

За життя ОСОБА_4 склала заповіт №607 від 26.10.2017, який було посвідчено приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Рівненської області Сержант Н.М., згідно якого ОСОБА_4 заповіла своє майно внучці ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_4 14.06.2018 було заведено спадкову справу за №134. Спадкоємцем за заповітом є внучка спадкодавця ОСОБА_2 . Спадкоємцем за законом на обов`язкову частку в спадковому майні є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацездатна за віком.

Вказуючи, що документів, що посвідчували б право власності або державну реєстрацію права власності за померлою ОСОБА_4 на вказане спадкове майно вона надати не мала можливості через їх відсутність, та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, приватним нотаріусом їй було відмовлено, просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом, право власності на обов`язкову частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 12075/100000 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 25.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 22.04.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, подали заяву, якій вказали, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять справу розглядати без їх участі, а позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відповідно до ч.2 ст.131 ЦПК України, згідно якої у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, а також через оголошення на сайті Острозького районного суду веб-портал судова влади України - http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/. Заперечень щодо позову до суду не подала, відзив на позов на адресу суду не надходив. Відповідачем на адресу суду подано заяву в якій вона проти позову не заперечила.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Керуючись ст.280 ЦПК України, суд прийшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про права власності на нерухоме майно доведений і підлягає задоволенню з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 10.05.2018 року. ЇЇ батьками зазначені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.16)

05 лютого 1978 ОСОБА_1 одружилася із ОСОБА_6 та змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 05.02.1978 року. (а.с.17)

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 11 березня 1958 року одружилися, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя НОМЕР_12 від 19.06.2018 року. (а.с.18)

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 06.09.2012 року, актовий запис №62 від 06.09.2012 року. (а.с.19)

Згідно довідки №621/05-14 від 01.03.2021 року, виданої виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; онука - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; правнук - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Окрім того, в даному житловому будинку було відкрито окремий по господарський рахунок НОМЕР_1, в якому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - голова домогосподарства; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - чоловік; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 - син; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 - невістка; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_13 - онук; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_14 - онук. (а.с.20)

Згідно з довідкою №622/05-14 від 01.03.2021 вбачається, що поховання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 здійснила його дружина ОСОБА_4 (а.с.21)

Згідно з довідкою №623/05-14 від 01.03.2021 вбачається, що згідно з реєстром реєстрації нотаріальних дій Оженинської сільської ради з 2012 року на дату видачі довідки не виявилось дії по складанню заяв по прийняттю спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.22)

За життя ОСОБА_3 заповіту не склав, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №57540217 від 13.09.2019. (а.с.23)

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №57540179 від 13.09.2021, спадкові справи після смерті ОСОБА_3 не заводились. (а.с.24)

Згідно з технічним паспортом вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 (а.с.25-27)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 23.03.2018, актовий запис №16 від 23.03.2018 року. (а.с.29)

Відповідно до довідки №625/05-14 від 01.03.2021 вбачається, що поховання ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснила її дочка ОСОБА_1 (а.с.30)

Згідно з довідкою №624/05-14 від 01.03.2021, виданої виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 , погосподарський рахунок №1575 згідно погосподарської книги с.Бродів №1.

В даному житловому будинку було відкрито окремий погосподарський рахунок НОМЕР_1, в якому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - голова домогосподарства; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - чоловік. (а.с.31)

За життя ОСОБА_4 склала заповіт від 26.10.2017, який посвідчено приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Рівненської області Сержант Н.М., що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №57623470 від 19.09.2019. (а.с.32)

Після смерті ОСОБА_4 14.06.2018 було заведено спадкову справу за №134, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №57540179 від 13.09.2019 року та довідкою №864/02-14 від 19.09.2019, виданою приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. Спадкоємцем за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Сержант Н.М. 26.10.2017 року за реєстром №607 є внучка спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Спадкоємцем за законом на обов`язкову частку в спадковому майні є дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацездатна за віком. (а.с.33, 34)

Постановою приватного нотаріуса Тишкун Ж.Я. від 19.09.2021 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 (а.с.35)

Згідно з довідкою №626/05-14 від 01.03.2021, виданою виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області, житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно погосподарської книги рахувався за ОСОБА_3 , особовий рахунок № НОМЕР_2 (на даний час НОМЕР_2), суспільна група - робітнича, в даному житловому будинку було відкрито окремий по господарський номер, зокрема особовий рахунок № НОМЕР_1 (на даний час НОМЕР_1) на ім`я ОСОБА_1 , суспільна група - колгоспна. (а.с.36)

Згідно з довідкою №628/05-14 від 01.03.2021, виданої виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області, в житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_1 на сьогоднішній день проживають: ОСОБА_1 та її чоловік - ОСОБА_6 (а.с.38)

Згідно з довідкою №629/05-14 від 01.03.2021, виданої виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області, догляд за житловим будинком, який розташований в АДРЕСА_1 , здійснює на сьогоднішній день ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.39)

Згідно з довідкою №630/05-14 від 01.03.2021, виданої виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області, земельна ділянка загальною площею 0,38 га, на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що належав покійному ОСОБА_3 , і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 передана даному громадянину у власність згідно рішення Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області №420 від 25 грудня 1997 року «Про передачу земельної ділянки в приватну власність» для ведення особистого підсобного господарства. Державний акт на право власності на землю, свідоцтва чи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності померлий ОСОБА_15 не отримував. На даний час за цивільно-правовими угодами земельна ділянка не відчужувалась. (а.с.40)

Відповідно до погосподарської книги №1 будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за померлим ОСОБА_3 (а.с.41)

Згідно з рішенням Острозького районного суду Рівненської області у справі №567/1308/19 від 23.11.2020 за ОСОБА_1 визнано право власності на 517/1000 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.42-45)

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №241207203 від 21.01.2021 за ОСОБА_1 , зареєстровано право власності на 517/1000 частин житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 . (а.с.46)

За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №567/1308/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_11 про визнання права власності на нерухоме майно від 16.04.2020 року встановлено, що частка частини житлового будинку, яка використовувалась ОСОБА_3 (суспільна група господарства - робітнича), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , від цілого будинку становить 48,3 % (483/1000). (а.с.48-54)

Відповідно до матеріалів спадкової справи №134/2018 вбачається, що 14.06.2018 ОСОБА_1 звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Тишкун Ж.Я.

Із заявою про прийняття спадщини також звернулася онука померлої - ОСОБА_2 . Від ОСОБА_16 подано заяву про відмову від прийняття спадщинин на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до заповіту від 26.10.2017, зареєстрованого в реєстрі за №607, ОСОБА_4 все своє майно заповіла ОСОБА_2 .

Свідоцтва про право на спадщину не видавалося, що також підтверджується матеріалами спадкової справи. (а.с.72-92)

Докази по справі повністю узгоджуються з позовною заявою позивача та наданою приватним нотаріусом копією спадкової справи.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Матеріалами справи підтверджується, що померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.03.1958, до дня смерті першого з подружжя, а саме ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , та перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_3 набув право на домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_1 .

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні спорів про визнання права власності на майно слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності, зокрема ЦК УРСР, Законом України "Про власність", Законом України "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 року №105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року та іншими нормативними актами.

За змістом зазначених нормативних актів погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право власності на будинок колгоспного і робітничого двору.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, могли бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавались на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право власності.

Відповідно до ст.2, 3 Закону України від 1 липня 2004 №1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об`єкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності зазначеним Законом, не породжує в особи права власності, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності цим Законом об`єкт нерухомого майна виникає в порядку, який існував на час його будівництва.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право власності.

Отже, суд приходить до висновку, що права ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно були дійсними, оскільки на момент виникнення вказаних прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, за наявності двох окремих погосподарських номерів щодо будинку що в АДРЕСА_1 в судовому засіданні встановлено, що сім`ї позивача та сім`ї її батьків належали відповідні частини зазначеного житлового будинку, що також встановлено рішенням суду від 23.11.2020.

Проте ні в по господарській книзі ні будь-яким договором поділу на ідеальні частки будинку не було.

За життя ОСОБА_4 не виділила свою частку у спільному майні подружжя з ОСОБА_3 , і наразі обидва з подружжя померло.

Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як дружина спадкодавця, яка належала до першої черги спадкування за законом та на день смерті спадкодавця була з ним зареєстрована та проживала з ним за адресою: АДРЕСА_1 (погосподарський рахунок № НОМЕР_3 ), вважається такою, що у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України належним чином прийняла спадщину, яка складалася з 487/1000 частини житлового будинку (погосподарський рахунок НОМЕР_3), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої ст. 1223 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у п.19 зазначив, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відтак, з урахуванням вищенаведених положень законодавства за спірними правовідносинами, суд вважає, що право вимагати обов`язкову частку у вказаних в ст.1241 ЦК України осіб виникає у тому разі, якщо стосовно якоїсь з них порушено її право на спадкування: особа не зазначена у заповіті взагалі, заповідана їй частка менша від обов`язкової. Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку, незалежно від змісту заповіту, отримують половину частки, яка належала б кожному з них при спадкуванні за законом.

В судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_4 склала заповіт від 26.10.2017 на ім`я своєї внучки ОСОБА_2 , а відтак позивач має право на спадкування після смерті ОСОБА_4 лише за законом, зокрема на обов`язкову частку у спадщині, оскільки на момент смерті спадкодавця була вже непрацездатною (що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_8 від 27.03.2014), та зважаючи на те що у ОСОБА_4 було лише двоє дітей, зокрема, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , яка померла, то ОСОБА_1 , має право на 1/4 обов`язкову частку спадкового майна, а саме 12075/100000 частину садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 (погосподарський рахунок НОМЕР_3).

За змістом положень ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд, вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем не спростовано доводи позивача відповідно до заявленого позову.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це його право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорюваним. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

На підставі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, тобто, в даному випадку, для вирішення питання про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

За таких умов, враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя не оформила своїх спадкових прав, відсутність у позивача правовстановлюючого документу на спадкове майно та наявність у неї права на обов`язкову частку у спадщині, суд вважає, що наявні всі підстави для задоволення позову.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 25 п. 4, 328, 346 ч.1 п. 11, 1216, 1217, 1218, ч.2 ст.1223, 1233, 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст.12, 76, 83, 89, 92, 141, 142, 263- 265, 280-282 ЦПК України,

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 (жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованої в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ), про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на обов`язкову частку у спадщині в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 12075/100000 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.11.2021.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.