Справа № 758/6955/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Бурдун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною позовною заявою про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 квітня 2019 року вона придбала телефон XIAOMI MI 9 SE 6/64 GB Blue в інтернет-магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», пункт видачі знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість телефону XIAOMI МІ 9 SE 6/64 GB Blue склала 9 400 грн.

Продавцем на телефон надана гарантія 12 місяців. Через декілька місяців телефон почав працювати некоректно. Почалися проблеми з роботою сенсорного екрану, що унеможливило його використання. 22.10.2019 позивачка звернулася до сервісного центру інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу проведення гарантійного ремонту. Так, сервісним центром були проведені діагностика, експертиза та ремонт, про що був наданий Акт № 01 від 26.10.2019. Співробітники не заперечують, що телефон придбавався через їх сайт та оплачувався на карту фізичної особи-підприємця.

Однак, телефон все одно почав працювати з перебоями, функція сенсорного екрану була несправна. Позивачка неодноразово зверталася до сервісного центру за роз`ясненнями і спробами вирішити цю ситуацію. Проте, позивачці постійно давали обіцянки та намагались відстрочити строк реального вирішення ситуації та вжиття необхідних дій по заміні телефону або поверненню коштів.

Співробітником сервісного центру було запропоновано замінити дану модель телефона на аналогічну, нову. Проте, з боку позивачки була висунута вимога про повернення грошових коштів.

Позивачці надали бланк заяви на ім`я ФОП ОСОБА_2 для повернення грошових коштів за телефон. 18.11.2019 позивачка передала продавцю вимогу про повернення грошових коштів в розмірі 9 400 грн. Однак гроші їй не повернули, а спробували замінити несправний телефон на новий, який заявлений продавцем як ідентичний.

Наданий позивачці XIAOMI МІ 9 SE 6/64 GB Blue, серійний № НОМЕР_4 не відповідає аналогу попередньої європейської моделі телефону. Дана модель є китайським аналогом і не містить в собі функцію NFC, Google-Pay. Тобто XIAOMI МІ 9 SE 6/64 GB Blue, серійний № НОМЕР_4, відповідно коштує дешевше. Однак, продавцем надано телефон за ціною європейської моделі. Оглянувши цей телефон, того ж дня, тобто 28.11.2019, позивачка повернула його продавцеві. Телефон прийняли та запевнили, що наступного дня їй будуть повернуті кошти.

Однак, по сьогоднішній день кошти за телефон позивачці не повернули.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти сплачені нею за товар у розмірі 9 400,00 грн, у якості грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., витрати по оплаті юридичних послуг у розмірі 5 800 грн.

Представником відповідача адвокатом Вишняк О.Є. подано пояснення на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає у повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ФОП ОСОБА_2 не з`явився, представник відповідача подала заяву про розгляд справи без участі відповідача, підтримала надані письмові пояснення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії видаткової накладної № 924 від 19.04.2019, в інтернет-магазині ІНФОРМАЦІЯ_2 було придбано мобільний телефон XIAOMI МІ 9 SE 6/64 GB Blue вартістю 9 400, 00 грн., з самовивизом.

Згідно копії гарантійного талону на телефон XIAOMI МІ 9 SE 6/64 GB Blue, якість проданого товару гарантована протягом 12 місяців.

Згідно з копією акту № 01 від 26.10.2019 прийомки-передачі товару в СЦ , виданого інтернет-магазином «ІНФОРМАЦІЯ_1», були проведені діагностіка, експертиза та гарантійний ремонт мобільного телефону XIAOMI МІ 9 SE 6/64 GB Blue.

18.11.2019 ОСОБА_1 на адресу ФОП ОСОБА_2 направила заяву про повернення їй вартості товару у розмірі 9400,00 грн. внаслідок несправної роботи сенсору, яка виникає періодично та унеможливлює використання смартфону. Телефон на сервісному обслуговуванні знаходився протягом 28 діб. Проблему не вирішено.

12.12.2019 ОСОБА_1 на адресу ФОП ОСОБА_2 направила претензію про відшкодування їй вартості товару у розмірі 9 400 грн., моральної шкоди у розмірі 10 00,00 грн та витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 5 800,00 грн.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу того, що позивачка придбала у відповідача товар неналежної якості, який у період гарантійного терміну перестав працювати корректно та вважає, що це порушує її права споживача. Вказані правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України та нормами Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно із статтею 673 ЦК України та статтею 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець зобов`язаний надати покупцеві інформацію про товар, а також передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Відповідно до ст. 708 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Відповідно до п. 12 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до п. 14 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» доведеність продавцем факту належної якості проданого товару відповідно до зазначених норм, може бути підставою для відмови покупцеві в забезпеченні гарантій, передбачених цими нормами, та відповідно до ч. 2 ст. 1209 ЦК України для звільнення продавця від обов`язку відшкодування шкоди, якщо він доведе, що недоліки товару й шкода виникла, зокрема, внаслідок порушення потерпілим правил користування або зберігання товару.

Судом встановлено, що після виявлення несправності товару позивачка звернулась до сервісного центру з приводу проведення гарантійного ремонту придбаного телефону XIAOMI МІ 9 SE 6/64 GB Blue, за результатами проведення якого позивачка висунула вимогу продавцю про повернення грошових коштів за товар, оскільки ремонт несправність товару не усунув. Після чого продавцем була проведена заміна несправного телефону XIAOMI МІ 9 SE 6/64 GB Blue на телефон XIAOMI МІ 9 SE 6/64 GB Blue, серійний номер № НОМЕР_4 . Однак виявилось, що замінений телефон не містить деяких функцій попереднього, коштує дешевше, тому позивачка повернула товар та вимагала повернення грошових коштів.

Відповідач всупереч вимогам ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів» доказів на спростування факту продажу товару з істотними недоліками суду не надав.

Твердження відповідача стосовно того, що позивачка не надала документу про повернення телефону XIAOMI МІ 9 SE 6/64 GB Blue, серійний номер № НОМЕР_4 продавцю, що в свою чергу свідчить, що договір позивачем розірвано не було, судом не приймається до уваги оскільки дані обставини були спростовані у судовому засіданні наданими позивачкою до позову документами.

Враховуючи те, що позивачка звернулася до відповідача з приводу виявлення істотних недоліків придбаного товару в період гарантійного строку, а також те, що обов`язок доведення належної якості проданого товару і обов`язок належного оформлення претензії покупця щодо недоліків цього товару та проведення в необхідних випадках перевірки якості товару із забезпеченням права споживача взяти участь у такій перевірці законом покладено на продавця (ч. 2 ст. 1209 ЦК України, ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів»), а відповідач зазначених обставин не довів, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивачки про повернення сплаченої за товар грошової суми у розмірі 9 400,00 гривень є обґрунтованими і підлягають задоволенню, що у повній мірі забезпечить права споживача, гарантовані їй Конституцією України, з урахуванням норм права, які регулюють ці правовідносини.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 тисяч гривень, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 5 вказаної вище постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Так, позивачка зазначила, що незаконними діями відповідача їй була завдана моральна шкода у зв`язку з душевними переживаннями через те, що вона не може отримати свої гроші назад або отримати аналогічний товар належної якості, що відобразилось на душевному хвилюванні, знервованості, втраті сну.

На думку суду, позивачка поза всяким розумним сумнівом зазнала моральних та душевних страждань у зв`язку з придбанням мобільного телефону неналежної якості, який через декілька місяців в період гарантійного строку перестав належно функціонувати та неможливість його використання у звичному режимі. Вказані прояви душевних страждань є типовими для будь-якої звичайної людини, яка придбала для себе товар на значну суму, який виявився товаром неналежної якості та яка має змінити свій нормальний уклад життя для здійснення заходів з приводу придбання нового аналогічного товару. Наявність у позивачки цих душевних страждань є очевидною.

На думку суду, справедливим та розумним розміром відшкодування моральної шкоди на користь позивачки в даному випадку буде сума в розмірі 1 тисяч гривень, що враховує глибину та тривалість душевних страждань позивачки і відповідає принципу співмірності.

Щодо позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 5 800 грн, суд зазначає наступне.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).

Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 зазначеного вище Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Така позиція закріплена і у п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у яких судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Зокрема, п. 48 зазначеної вище постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З урахуванням того, що позивачкою були надані договір про надання юридичної допомоги № Т-316 від 05.12.2019, акт про надання юридичних послуг від 11.12.2019, що свідчать про оплату послуг наданих адвокатом, оформлені у встановленому законом порядку, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу у розмірі 5 800,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені за товар грошові кошти у розмірі 9 400 (дев`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок, моральну шкоду у розмірі 1 000 (одну тисячу) гривень 00 копійок та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5 800 (п`ять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивачка - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_2 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_3 .

Суддя Д. В. Петров