Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1377/21
Провадження №2/433/498/21
Троїцький районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Гавалешка П.С.,
за участю секретаря судового засідання Рєзнікової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно договору купівлі-продажу від 28.09.2020, позивач є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В будинку, окрім позивача, зареєстрована колишня власниця ОСОБА_2 , яка з вересня 2020 року в будинку не мешкає та фактичне місцезнаходження якої на території Російської Федерації. Особисті її речі в будинку відсутні. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється, що позбавляє позивача вільно використовувати житловий будинок та оформити субсидію. Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 21 вересня 2021 року відкрито провадження в даній справі.
Позивач у судове засідання не з`явилася. Суду надала заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилась. Причина неявки суду не відома.
Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушення його прав.
Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Суд вважає, що між сторонами має місце спір, пов`язаний з житловими правовідносинами, при цьому заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Судом було встановлено, що дійсно ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Гапочкою Е.Г., належить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
На даний час у вказаному житловому будинку за місцем проживання, окрім позивача ОСОБА_3 , зареєстрована ОСОБА_2 .
Відповідач у даному житловому будинку не проживає, мешкає на території Російської Федерації. Добровільно знятися з реєстрації за місцем мешкання відмовляється.
Таким чином, виходячи з фактичних правовідносин, так як позивач на даний час є законним власником даного житлового будинку, оскільки відповідач тривалий час не проживає у вказаному домоволодінні, не є членом сім`ї позивача, не укладала з позивачем договору найму житла, однак своєю відмовою знятися з реєстрації за місцем проживання порушує право власності позивача на житловий будинок, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
При цьому, прийняте рішення суду про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.
Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Таким чином, суд вважає за необхідне встановити згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України порядок виконання рішення суду, вказавши реєстраційному органу на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання.
На підставі викладеного ст. 29, 391, 405 ЦК України, ст. 71 ЖК України, ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. 4,10,12,206,263-265, 267 ЦПК суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком, що розташований в АДРЕСА_1 .
Встановити згідно ч. 1 ст.267 ЦПК України порядок виконання рішення суду, вказавши реєстраційному органу на те, що дане рішення є підставою для зняття відповідним реєстраційним органом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстрації за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя П.С. Гавалешко