1Справа № 331/5094/18 2/335/202/2021
РІШЕННЯ
14 січня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участю секретаря судового засідання Лазоренко Д.М.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Мажари О.О.,
розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
5 вересня 2018 року до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за період з лютого 2015 року по грудень 2017 року, загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення, наданих Концерном «Міські теплові мережі» Відповідачу, на адресу надання послуг: АДРЕСА_1 , складала 27 006,94 грн. Боржник частково сплатив суму заборгованості в розмірі 5234,16 грн. Загальна сума заборгованості за вказаний період, з урахуванням часткової оплати за надані послуги, становить 21 772,78 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 гривень.
16.10.2018 вказаний позов надійшов до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2018 року про направлення справи за належністю до територіальної юрисдикції (підсудності), оскільки місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 .
За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 справа надійшла в провадження судді Соболєвої І.П.
Ухвалою суду від 16.10.2018 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд, на 12.12.2018 в порядку спрощеного позовного провадження.
Заочним рішенням суду від 20.02.2019 року, позов задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з травня 2015 року по грудень 2017 року у розмірі 21 772,78 грн., та судові витрати в сумі 1 762,00 грн.
Ухвалою суду від 10.06.2020 після скасування заочного рішення від 20.02.2019 цивільну справу за позовом Концерну «МТМ» призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.
01.07.2020 відповідачем подано відзив на позов, у якому відповідач заперечує проти позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими, посилаючись на те, що В позовній заяві зазначено, що за період з 02.2015 по 12.2017 загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, наданих позивачем складає 21 772,78 грн. На підтвердження факту надання послуг та розміру заборгованості позивачем до позову додано довідку Філії Концерну «Міські теплові мережі» Олександрівського району та розрахунок суми позову. В той же час, вказана Довідка Філії Концерну «Міські теплові мережі» Олександрівського району щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води не є належним та допустимим доказом, оскільки: не містить обов`язкових реквізитів офіційного документу, як то дати складання, вихідного номера реєстрації документу, підпису керівника або уповноваженої особи, печатки організації, що видала довідку; вказана довідка не містить детального розрахунку заборгованості (відсутня інформація щодо заборгованості по періодам її нарахування, розрахунок заборгованості, інформація щодо тарифу, який застосовувався при нарахування вартості послуг); з довідки вбачається, що сума в розмірі 21 772,78 грн. це сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, тоді як в позовній заяві і в розрахунку суми позову ця сума вказана як сума заборгованості за надані послуги тільки з централізованого опаленні. Крім того, розрахунок суми позову не підписаний уповноваженою посадовою особою позивача та не містить відбитка печатки, не містить дати його складання, а тому, не є офіційним документом. Інших доказів наявності заборгованості відповідача та її розміру позивачем до матеріалів справи не надано. А отже, доказів на підтвердження доводів про підстави стягнення з нього зазначеної суми заборгованості позивачем не надано, тому просить у задоволенні позову відмовити.
01.07.2020 до суду від відповідача також надійшла заява про застосування строку позовної давності, оскільки позов поданий у вересні 2018 року, а позовні вимоги пред`явлені за період з лютого 2015 року, з перевищенням загальної позовної давності у три роки. Тому просить суд застосувати строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з лютого по серпень 2015 року.
01.07.2020 судове засідання у справі відкладено, оскільки представник позивача не отримав своєчасно відповідь на відзив та судом йому наданий додатковий строк для надання відповіді на відзив.
09.07.2020 до суду від відповідача надійшла відповідь на відзив.
Щодо належності доказів представником позивача зазначено, що відповідно до п. 2.33. Розділу 2 Посадової інструкції фахівця зі збуту теплової енергії сектору обліку наданих послуг відділу збуту (надалі СОНП) від 29 вересня 2015 року фахівець СОНП повинен надавати первинні документи для пред`явлення позовів до суду, розрахунок позовних зобов`язань і передача їх юристам. Фахівець зі збуту теплової енергії СОНП ОСОБА_3 діє на підставі Посадової інструкції фахівця зі збуту теплової енергії СОНП, де надавання Довідок та Розрахунків сум заборгованості за надані послуги з централізованого опалення до юридичного відділу є прямим посадовим обов`язком. Відповідно до п. 3.5. Розділу З Посадової інструкції має право візувати документи в межах своєї компетенції. Тому, такі Довідка та Розрахунок надані за підписом уповноважених осіб, а саме фахівця зі збуту теплової енергії СОНП. Концерн «Міські теплові мережі» згідно до вимог ЦПК України надав до позову належні та допустимі докази.
Стосовно зменшення суми нарахувань за спірний період, представник позивача зазначив, що за період заборгованості зазначений у позовній заяві, а саме період з травня 2015 р. по грудень 2017 р. відповідач дійсно зверталась до позивача зі скаргами на низьку температуру у належній йому квартирі про що, були складені відповідні акти. Відповідно до акту приймання до експлуатації приладу обліку теплової енергії 19.10.2015 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 було встановлено прилад обліку теплової енергії. Керуючись п. 5 «Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 № 151 Концерном «Міські теплові мережі» у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній перерахунок за надання послуг з централізованого опалення проводиться за відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії (лічильників). Згідно п. 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі квартири.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судове дебати не проводяться.
Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримала позов, з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача проти позову заперечила з підстав зазначених у відзиві та наполягає на застосуванні позовної давності.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.
Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
В судовому засіданні було встановлено, що згідно Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».
3гідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 «Про визначення виконавців комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.04.2011 виконавцем комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, підігріву питної води визначено концерну «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «МТМ».
Пунктом 2.1. Статуту зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну.
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , є споживачем житлово-комунальних послуг, а саме послуг з централізованого опалення квартири АДРЕСА_4 . Вказана квартира належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пилипенко О.В. 08.05.2010 за реєстровим № 566.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України,суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору
Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019, а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017 який введено в дію з 01.05.2019, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні.
Згідно зі ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
Відповідно до п.11, 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила № 630), плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а уразі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.
Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.
Згідно з п.18 Правил № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Згідно з п. 20, 21 Правил № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.
Згідно з п.29 Правил № 630, споживач має право на зменшення розміру плати у разі, зокрема, тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).
Згідно з п.30 Правил № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого опалення. Розрахунок за послуги з централізованого опалення між споживачем ОСОБА_2 і Концерном «Міські теплові мережі» обліковується за особовим рахунком № НОМЕР_1 .
Згідно з розрахунком суми позову та довідкою Філії Концерну «Міські теплові мережі» по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.02.2015 по 31.12.2017 мається заборгованість за послуги централізованого опалення в сумі 21 772,78 грн.
Водночас, суд враховує заяву відповідача ОСОБА_2 про застосування позовної давності, з таких підстав.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно з ч. 2 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_2 було заявлено про застосування строку позовної давності.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до вимог позивача щодо стягнення з відповідача боргу поза межами загального трьох річного строку позовної давності, тобто нарахованої заборгованості з лютого 2015 року до серпня 2015 року, слід застосувати наслідки спливу позовної давності.
За встановлених в справі обставин суд вважає, що відповідачем не оплачувалися отримані ним послуги з центрального опалення, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з вересня 2015 р. по грудень 2017 р. в сумі 20 601,94 грн. є законними та обґрунтованими.
При цьому, суд виходить з того, що послуги у зазначений період відповідачу надавалися та споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач відповідачем належних доказів не надано, факт отримання вказаних послуг Відповідачем не оспорений у судовому порядку, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідач здійснювала оплату нерегулярно та не в повному обсязі.
Приймаючи до уваги, що відповідачем не було жодним чином доведено, що вона борг погасила, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати послуг за централізоване водопостачання та водовідведення є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності.
Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Беручі до уваги, що позивачем, при зверненні до суду сплачено 1762,00 грн. судового збору, а позовні вимоги задоволено на 94,62 %, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 667,20 грн.
В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223 ч. 4, 263-265, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість борг по оплаті за централізоване опалення за період з 01.09.2015 по 31.12.2017 у розмірі 20 601,94 (двадцять тисяч шістсот одна гривня дев`яносто чотири копійки) гривень та судовий збір в розмірі 1 667,20 (одна тисяча шістсот шістдесят сім гривень двадцять копійок) гривень.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Повне судове рішення складено 16 січня 2021 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня його проголошення через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» (, юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137);

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).

Суддя І.П. Соболєва