КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7555/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, звільнення майна з-під арешту,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Ковальчук Л.М.,-

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив: визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0800 га, за кадастровим номером :01:002:5311, розташованої в АДРЕСА_1 , дійсним; визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0800 га, за кадастровим номером :01:002:5311, розташованої в АДРЕСА_1 ; звільнити з-під арешту земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,0800 га, за кадастровим номером :01:002:5311, розташованої в АДРЕСА_1 , накладений у виконавчому провадженні № 58628679 приватним виконавцем Трофименко М.М.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 вересня 2018 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 на виконання договору доручення на здійснення розпорядження з правом продажу належної ОСОБА_1 земельної ділянки. 18 вересня 2018 року ОСОБА_1 склав розписку про отримання від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 4 500 доларів США. за продаж земельної ділянки.

Позивач зазначає, що відбулось фактичне виконання договору, оскільки позивач отримав грошові кошти та надав відповідачу довіреність, якою уповноважив розпоряджатися земельною ділянкою, а спірна земельна ділянка не була оформлена на відповідача через зайнятість та брак часу.

Позивач вказує, що сторони не розуміючи правових наслідків, приховали дійсний правочин - договір купівлі-продажу, укладаючи фіктивний - генеральну довіреність.

У 2019 році ОСОБА_1 дізнався про те, що на все належне йому майно накладено арешт, в тому числі і на земельну ділянку АДРЕСА_1 . Оскільки договірні відносини щодо продажу земельної ділянки відбулися до винесення постанови про накладення арешту, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог про визнання довіреності удаваним правочином відмовлено.

23 червня 2021 року Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено додаткове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:5311 та звільнення останньої з-під арешту.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на неправомірність рішення суду першої інстанції, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати довіреність (договір доручення), укладену між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області від 18 вересня 2018 року удаваним правочином, та визнати цей договір договором купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0800 га, за кадастровим номером :01:002:5311, розташованої в АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для задоволення позову.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 18 вересня 2018 року ОСОБА_1 видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_2 на здійснення розпорядження з правом продажу належної йому земельною ділянкою площею 0,0800 га, за кадастровим номером :01:002:5311, яка розташована в АДРЕСА_1 , наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за ціною та на умовах на його розсуд.

Зміст статей 244, 247-249 ЦК України, ст. 172 ПК України нотаріусом роз`яснено.

Довіреність видана з правом передоручення, строком на п`ять років і дійсна до вісімнадцятого вересня 2023 року.

Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грицюк П.В. та зареєстрована в реєстрі за № 3062.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що 18 вересня 2018 року він уповноважив ОСОБА_2 на здійснення розпорядження з правом продажу належної йому земельної ділянки. Того ж дня позивачем складено розписку про отримання від відповідача грошових коштів у сумі 4 500 доларів США. Позивач вважає, що у даному випадку правочин є удаваним та вчинений з метою приховати інший правочин. Так, сторони правочину, не розуміючи правових наслідків, приховали дійсний правочин - договір купівлі-продажу, укладаючи фіктивний -довіреність.

Крім того, позивач зазначає, що спірна земельна ділянка не була оформлена на ім`я ОСОБА_2 з поважних причин, зокрема відсутність вільного часу.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Згідно положень ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною першою ст. 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (ч. 3 ст. 238 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження укладення сторонами договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Так, 18 вересня 2018 року ОСОБА_1 видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_2 на здійснення розпорядження з правом продажу належної йому земельної ділянки.

Під час посвідчення довіреності нотаріусом було роз`яснено зміст статей 244, 247-249 ЦК України.

Надана позивачем розписка не містить ознак двостороннього договору купівлі-продажу, зокрема зазначений документ не містить прав та обов`язків обох сторін.

При цьому сторони не позбавлені можливості укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки у встановленому законом порядку з дотриманням визначених законодавством вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки за нормами Цивільного кодексу України сторони фактично уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, склавши при цьому розписку про отримання грошових коштів від 18 вересня 2018 року та оформивши нотаріально посвідчений договір доручення на спірну земельну ділянку, колегія суддів не приймає, оскільки надана позивачем розписка не містить ознак двостороннього правочину, а оформлена 18 вересня 2018 року довіреність на ім`я ОСОБА_2 не є договором доручення.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції про відсутність накладеного арешту на земельну ділянку є помилковим та суб`єктивним, колегія суддів відхиляє, оскільки відсутність арешту на спірну земельну ділянку підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 26 березня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник