Справа № 337/5189/21
Провадження № 2/337/2540/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.
за участю секретаря Побережної О.В.
розглянувши у відритому судовому засіданні у м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, у якому зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18.09.1998 року, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.08.2015 року.
Від шлюбу вони мають повнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею. Дочка навчається на третьому курсі денної форми навчання Фахового коледжу Класичного приватного університету за спеціальністю 082 «Право», термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2023 року. У зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, яку батько добровільно не надає, хоч має таку можливість. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову в суд і до закінчення терміну навчання, але не більше чим до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
Ухвалою суду від 15.09.2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи.
Відповідач не скористався можливістю передбаченою ст. 178 ЦПК України, відзив на позов не надав.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся судом шляхом направлення копії позову з додатками та повістки, але повістку, позов з додатками, не отримав, вони повернуті суду з відміткою поштового відділення зв`язку: «Адресат відсутній за вказаною адресою», проте, як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя від 15.09.2021 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , саме за вказаною адресою відповідач повідомлявся про розгляд справи судом.
Також відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи у Хортицькому районному суді м.Запоріжжя шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади.
Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надав, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено,що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .
З витягу з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 навчається на 3 курсі денного відділення Фахового коледжу Класичного приватного університету, що підтверджується довідкою № 38/1833 від 27.08.2021 року, термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2023 року.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком, повнолітніми дочкою, сином.
Положеннями ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Як передбачено п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Позивач, звертаючись з позовом до суду про стягнення аліментів, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі ј частини доходу відповідача.
Відповідач заперечень щодо стягнення з нього аліментів у вказаній частині, суду не надав, жодного доказу, який був би підтвердив його неможливість надавати таку допомогу, суду не надав.
Суд при визначенні розміру аліментів враховує матеріальне становище позивача, а також те, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, працездатність відповідача, яка не спростована ним.
Крім того, при визначенні розміру аліментів, суд враховує вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу.
Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові по справі № 308/4214/18.
Враховуючи вказане вище, а також виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно.
Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.
Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.182,199-201 СК України, ст. 2,4,5,12,13,76-82,89,141,258-259,263-265 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), щомісячно, починаючи з 14.09.2021 року і до закінчення навчання до 30.06.2023 року, але не більше чим до досягнення дитиною двадцяти трьох років- ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Г.Є.Гнатик