Справа № 555/1046/21
Номер провадження 2/555/305/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 року

Березнівський районний суд Рівненської області

в складі:головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

з участю позивача- ОСОБА_1

представника відповідача- адвоката Удод В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позов мотивовано тим, що 01 березня 2018 року ОСОБА_2 отримав в борг від позивача ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 30 000 гривень готівкою, яку зобов`язався повернути в строк до 01 вересня 2018 року. Станом на 01 червня 2021 року вказану вище суму боргу відповідачем ОСОБА_2 не повернуто. Листи з вимогою про сплату боргу відповідач ОСОБА_2 ігнорує.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

29 вересня 2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів у справі, учасниками справи не заявлялися.

28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказала, що борг станом на 28 жовтня 2021 року становить в загальному розмірі 42 125 гривень 50 коп.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити .

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Удод В.Ф. позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні .

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що 01 березня 2018 року між сторонами у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, шляхом підписання розписки.

Відповідно до умов розписки, відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_3 30000 гривень та зобов`язався повернути вказані кошти до 01 березня 2018 р.

Однак, у визначений в розписці строк, відповідач ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 30000 гривень не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За положеннями цивільного законодавства, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи, як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Такого висновку дійшов Верховний Суд (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц).

Таким чином, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача ОСОБА_1 , свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Враховуючи наведене, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідечем ОСОБА_2 наявні цивільно-правові відносини, на які розповсюджуються положення глави 71 параграфу 1 ЦК України щодо договору позики.

В матеріалах справи відсутні докази, що спростовують дійсність укладеного між сторонами договору позики.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми у якості компенсації за несвоєчасну сплату боргу, що станом на 28 жовтня 2021 року разом складає 12 125 гривень 50 коп.

Відповідачем ОСОБА_2 та його представником- адвокатом Удод В.Ф. вказаний розрахунок не спростований, суд вважає розрахунок правильним, а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути вказану суму інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України.

Інший розмір процентів не встановлений договором.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

При подачі позову до суду позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 908 гривень, банківську комісію в розмірі 40 гривень, крім того позивач ОСОБА_1 понесла поштові витрати в розмірі 193 гривень та витрати на проїзд в розмірі 92 гривень 90 коп., що підтверджується фіскальними чеками , а всього в загальній сумі 1233 гривень 90 коп., які слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 згідно положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 42125/ сорок дві тисячі сто двадцять п"ять/ гривень 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 1233/ одну тисячу двісті тридцять три / гривень 90 коп.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд.

Повний текст рішення суду складено 16 листопада 2021 року.

Суддя: Мельничук Н. В.