Справа № 337/4295/21
Провадження № 2/337/2144/2021
17 листопада 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Смірнової А.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні нерухомим майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Короткий зміст позовної заяви
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні нерухомим майном шляхом визнання ОСОБА_2 такими, що втратив право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно договору дарування квартири від 02 серпня 2019 року (3/10 частки квартири), та договору дарування квартири від 03 липня 2019 року (7/10 часток квартири) він отримав безоплатно у власність трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . На теперішній час в квартирі зареєстрований але не мешкає, батько - ОСОБА_2 .
Право власності на квартиру було належним чином зареєстровано.
Відповідач фактично не проживає в квартирі майже два роки, але самостійно не знявся з реєстрації. На сьогоднішній день місце проживання або перебування ОСОБА_2 не відомо. Цей факт змушує звернутись до суду.
На теперішній час, окрім реєстрації відповідача за вказаною адресою, будь якого відношення до квартири він не має, його речей в квартирі не має. Факт реєстрації відповідача у квартирі тягне за собою надмірні витрати на утримання будинку, водопостачання, газу та інше.
Окрім цього він не має можливості сплачувати усі комунальні послуги за відповідача, а оскільки є інвалідом 2 групи з дитинства та має малий дохід, це ставить у тяжке матеріальне становище, позбавляє права розпоряджатися частиною коштів на власний розсуд.
Просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою за адресою АДРЕСА_1 , шляхом. визнання ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 31.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін.
Відзив на позовну заяву не надходив.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення на офіційному веб-порталі суду оголошення про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, будь яких заяв не надав.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, просить взяти до уваги письмові пояснення свідків.
Заперечень щодо ухвалення заочного рішення, суду не надано.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у суду є підстави для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Установлені судом фактичні обставини у справі.
Позивач ОСОБА_1 являється інвалідом 2 групи(а.с.12).
Відповідно до договору дарування частини квартири від 03.07.2019 року, позивач ОСОБА_1 являється власником 7/10 частин квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6-8).
Відповідно до договору дарування частини квартири від 02.08.2019 року, відповідач ОСОБА_2 , подарував позивачу ОСОБА_1 , 3/10 частин квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9-11).
Таким чином позивач ОСОБА_1 являється власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , а також зареєстрований в ній(а.с.14).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 13,23).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_2 , майже два роки не проживає у спірній квартирі(а.с. 15-17).
Позиція суду та нормативно - правове обґрунтування.
Встановлене ст.41 Конституції України право кожного володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (даний принцип відповідно закріплений ст.317 ЦК України) передбачає право власності як абсолютне праве, яке надає власнику повноваження щодо повного, всебічного і комплексного використання трьох елементів права власності як такого. Непорушність права приватної власності означає проголошену Конституцією неможливість несанкціонованого втручання будь-кого у здійсненні власником своїх повноважень, а також недопустимість дій всупереч інтересам власника, його волі тощо.
Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб, і не має права використовувати його для промислового виробництва.
На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відтак за аналізом статей 383, 391 ЦК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб.
Оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, взаємозв`язку і достатності, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач є колишнім співвласником спірної квартири, який в силу вимог ст.346 ЦК України, через укладання договору відчуження квартири, втратив право користування в ній. При цьому, письмовими поясненнями свідків, судом встановлено, що відповідач майже два роки не проживає у спірній квартирі добровільно після дарування з реєстраційного обліку не знявся, чим чиніть позивачу перешкоди в користуванні власністю, оскільки він вільно не може розпорядитися своїм майном, вимушений нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача.
Виходячи з вимог ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України, суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право
користування спірним житловим приміщенням, у зв`язку з чим позов слід задовольнити повністю.
Розподіл судових витрат.
Так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на рахунок держави.
Керуючись ст. 89, 141, 229, 247, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у здійсненні права користування та розпорядження квартирою за адресою АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
Судові витрати покласти на рахунок держави.
Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцятиднів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: