Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №534/1481/20

Провадження №2/534/163/21

12 січня 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі суду: головуючого судді Солохи О.В.,

з участю секретаря судового засідання Гончар С.Т.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому, прохає змінити розмір аліментів що стягуються ОСОБА_2 за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.08.2019 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , 2010р.н., з твердої грошової суми 1 300 грн на 1/6 частину всіх доходів, щомісячно.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що має з відповідачем спільну неповнолітню доньку ОСОБА_4 , 2010р.н., на утримання якої за судовим рішенням відповідач зобов`язаний до сплати аліментів в розмірі 1 300 грн щомісячно. Враховуючи, що з моменту ухвалення судового рішення матеріальне становище відповідача значно поліпшилося та він отримує стабільну заробітну плату. Відповідач працевлаштувався у НВП «Фероліт» із середньою заробітною платою у розмірі 15 227 грн. 83 коп. Крім того, позивач зазначає те, що її щомісячний дохід становить в середньому 4 000 грн., тому прохає змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку.

У судовому засідання позивач позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Позивач пояснила суду що, звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, оскільки суд визначив розмір у твердій грошовій сумі, а позивач бажає змініти їх виплату на частку від доходу відповідача, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України. Будь-якої іншої матеріальної допомоги відповідач не надає.

У судовому засіданні відповідач заперечував щодо задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим, оскільки з нього проводяться ще стягнення, а саме на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2006р.н., у розмірі 500 грн. На думку відповідача друга дитина теж потребує достатньої матеріальної допомоги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з`явилась, про день час і місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку, правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористалась.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Роменським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Сумській області, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (зворотній бік а.с.4).

На підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.08.2019, яким задоволено вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1 300 грн щомісячно, до повноліття дитини, видано виконавчий лист (а.с.7).

Дитина проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наданою сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області довідкою від 05.10.2020 (а.с.5).

Відповідно до ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19.04.2016 ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 мирову угоду, відповідно до якої ОСОБА_2 , зобов`язується сплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 500 грн.

Відповідно до наданих звітів НВП «Фероліт» про здійснені відрахування та виплати з заробітної плати відповідача, заробітна плата ОСОБА_2 за червень 2020 року становила 13 175 грн 63 коп., за липень 2020 року 8 979 грн 69 коп., за серпень 2020 року 15 018 грн 45 коп (а.с.8-10).

Згідно довідки ФОП « ОСОБА_8 », виданої на ім`я ОСОБА_1 , дохід останньої за серпень 2020 року становить - 4 053 грн 17 коп., за вересень 2020 року 4 266 грн 50 коп. (а.с.11).

Виходячи із змісту позову, вимога щодо зміни раніше визначеного способу аліментів, викликана забезпеченням гармонійного розвитку дитини, оскільки розмір аліментів у сумі, що становить 1 300 грн. на місяць, наразі є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини зі сторони батька.

Розглянувши справу у межах заявлених вимог, оцінивши досліджені письмові докази, суд доходить висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 з огляду на нижче наведене.

Виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України, також судом взято до уваги положення Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, норми Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182).

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік», у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень;

Суд погоджується з доводами позивача про те, що за час, який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 грн на кожну дитину, збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дітей, а також їх нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Водночас суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів - із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації, та буде сприятиме кращому захисту інтересів дитини.

Стаття 190 СК України визначає, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Суд зазначає, що ним взято до уваги факт наявності у відповідача неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь якого відповідач сплачує аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн, щомісячно.

Крім того, належних доказів того, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі, а саме 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідачем не надано.

Враховуючі всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, платника аліментів, а також наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає за необхідне змінити визначений попереднім судовим рішенням спосіб стягнення аліментів та стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку.

З огляду на закріплений Сімейним кодексом України принцип рівності обов`язків обох батьків по утриманню дитини, визначений судом розмір аліментів цілком відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів.

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 12 серпня 2019 року в справі №534/259/19.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину.

Стягнення аліментів проводити щомісячно з часу набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Раніше виданий, на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 12 серпня 2019 року, виконавчий лист - відізвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 840 грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відповідно до п. 3 розділ ХII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Повне ім`я третьої особи: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя О.В. Солоха

Повний текст рішення складено 18.01.2021