Справа № 585/2996/21
Номер провадження 2/585/1094/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Євлах О.О.

за участі:

секретаря судового засідання - Безручко О.П.,

представника позивача- адвоката Мороз Л.О.,

представника відповідача - Сидоренко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом( повідомленням) сторін в залі суду в місті Ромни цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

представник позивача - адвокат Мороз Леся Олексіївна

до

відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів»

вимоги позивача: про зобов`язання прийняти наказ про звільнення, видати трудову книжку та стягнення заборгованості з заробітної плати,-

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Представник позивача - адвокат Мороз Л.О. , уточнивши заявлені вимоги, звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів», в інтересах ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Свою позовну заяву мотивувала тим, що ОСОБА_1 з 25.11.2005 року працювала на посаді укладальник-пакувальник зефіру у ТОВ «Роменський завод продтоварів». Протягом останнього року відповідач систематично не виплачувало позивачці заробітну плату, останній розрахунок з нею було здійснено за квітень 2021 року. Згідно з розрахунковими листами за травень-серпень 2021, наданими позивачці ТОВ «Роменський завод продтоварів» борг підприємства перед позивачем на кінець серпня 2011 року складає 24418,27 грн. На час звільнення позивачки розмір заборгованості підприємства щодо неї за період з 01.09.2021 року по 07.10.2021 року складає 6854,54 грн. Тобто загальний розмір заборгованості ТОВ «Роменський завод продтоварів» із заробітної плати щодо ОСОБА_1 складає 31272,81 грн.

Крім того позивач просила стягнути на її користь 2000,00 гривень в рахунок витрат на надання правничої допомоги з підготування позовної до суду

3. Відповідач відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 суду не надав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Сторони повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Представник позивача - адвокат Мороз Л.О. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала та просила їх задовольнити. Просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 31272,81 гривню 2000,00гривень витрат на оплату правової допомоги.

Представник відповідача - ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення на її користь заборгованості по заробітній платі визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Зазначив, що сума заборгованості 31272,81 гривня відповідає дійсності.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року (а. с.12) було постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

6. Судом встановлено, що до суду звернулася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ( а.с.3)

7. Згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - 25.11.2005 року прийнята на роботу укладальником-пакувальником ВАТ «Роменський завод продтоварів» згідно наказу №337 від 22.11.2005 року.(а.с.19-20)

8. Згідно розрахункових листів за період з травня по серпень 2021 року вбачається, що борж ТОВ «Роменський завод продтоварів» перед ОСОБА_1 складає 24418,27 гривень. (а.с.7-8).

V. Норми права

9. Згідно вимог ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 КЗпП України.

Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 3 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

На підставі ст. 15 ЗУ "Про оплату праці" від 24.03.1995р. оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці, а згідно ст. 24 цього Закону своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

За вимогами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця…

В абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

VІ. Оцінка Суду.

13. Оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 31272,81 грн. ( тридцять одна тисяча двісті сімдесят дві гривні 81 копійка) заборгованості по заробітній платі .

Дана сума боргу не оспорюється відповідачем.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

14. Щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Оскільки позивачка, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, а тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 908,00 грн.

15. Щодо витрат на правничу допомогу адвокатів, суд зазначає наступне.

Суд розподіляє судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно розрахункової квитанції від 12.10.2021 року ОСОБА_1 сплатила за надання правничої допомоги (надання консультацій, підготовку позовної заяви та представництво інтересів у справі) адвокату Мороз Л.О. 2000,00 гривень. (а.с.9).

Враховуючи вищевикладене, складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності його розміру, виходячи з конкретних обставин справи та значення позову для позивача, суд дійшов висновку, що сума в розмірі 2000,00 гривень, зазначена позивачем до стягнення для оплати витрати за надану правничу допомогу є розумною та співмірною виконаній адвокатом роботі, понесена позивачем, що підтверджується наданими суду доказами, а тому підлягає відшкодуванню на користь позивача в повному обсязі.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81,141,258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат мороз Леся Олексіївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити.

2. Стягнути з ТОВ «Роменський завод продтоварів» (, адреса: 49017, вул. Авіаційна, будинок 39, офіс 17, м. Дніпро, Дніпропетровська область) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 - 31272,81 грн. ( тридцять одну тисячу двісті сімдесят дві гривні 81 копійку) заборгованості та 2000 ( дві тисячі ) гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

3. Стягнути з ТОВ «Роменський завод продтоварів» (, адреса: 49017, вул. Авіаційна, будинок 39, офіс 17, м. Дніпро, Дніпропетровська область) на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок судового збору.

4. Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Мороз Леся Олексіївна, місцезнаходження: м.Ромни,вул.Соборна,17, Сумської області, індекс 42000.

Відповідач: ТОВ «Роменський завод продтоварів» (, адреса: 49017, вул. Авіаційна, будинок 39, офіс 17, м. Дніпро, Дніпропетровська область).

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О.О.Євлах