1Справа № 335/497/21 2-з/335/14/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2021 року м.Запоріжжя
Заява обґрунтована тим, що заявник вважає виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. таким, що вчинений із порушенням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки у приватного нотаріуса не було законних підстав вважати заборгованість безспірною, враховуючи те, що заявник не мав кредитних зобов`язань, не мав жодних правовідносин з ТОВ «Вердикт Капітал», не отримував від відповідача документів щодо видачі кредиту та вимог щодо його погашення. При цьому виконавче провадження відкрито у м.Києві за адресою місця проживання заявника: АДРЕСА_1 , проте за зазначеною адресою він ніколи не проживав.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суддя доходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149, ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Одним із видів забезпечення позову, зазначених у ст.150 ЦПК України, є зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.
Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Подана заява про забезпечення позову відповідає вимогам процесуального закону щодо форми та змісту відповідно до ст.151 ЦПК України, а також порядку її подання відповідно до ст.152 цього ЦПК України.
В межах виконавчого провадження №63934026 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. 21.12.2020 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
13 січня 2021 року ОСОБА_1 , з бухгалтерії за місцем роботи (ПАТ «Запоріжжяобленерго»), стало відомо про надходження постанови від 21.12.2020 у виконавчому провадженні №63934026про звернення стягнення на його заробітну плату
ОСОБА_1 має намір оспорити законність вчиненого виконавчого напису, посилаючись, зокрема, на те, що в нього ніколи не існувало правовідносин з ТОВ «Вердикт Капітал» та про існування зазначеного підприємства йому стало відомо з інформації про виконавче провадження, розміщеної в реєстрі виконавчих проваджень.
Метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.
Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.
Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.
У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття „ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи „Каіч та інші проти Хорватії Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.
Що стосується зустрічного забезпечення, то з огляду на викладення диспозиції ч.1 ст.154 ЦПК України, такий процесуальний захід є правом суду, який самостійно оцінює необхідність зустрічного забезпечення. За загальним правилом, вирішення цього питання має диспозитивний характер. Тобто реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком.
З урахуванням того, що позов забезпечується шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, а тому ймовірність можливих збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, навіть у разі відмови у задоволені позову відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, у зв`язку з чим у тексті ухвали зазначаються відомості про стягувача та боржника визначені ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-153, 157, 259-261 ЦПК України, суддя, -
Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .
Копію ухвали направити заявнику ОСОБА_1 для відома, приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Малковій Марії Вікторівні для виконання.
Роз`яснити сторонам положення ч.4 ст.157 ЦПК України, відповідно до якої, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу видано 19.01.2021 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 20.01.2024 року.

Суддя: А.Б. Алєксєєнко