Справа № 128/848/21
Провадження № 22-ц/801/2551/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач :Ковальчук О. В.
УХВАЛА

16 листопада 2021 рокуСправа № 128/848/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2021 року до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга Державної казначейської служби України на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2021 року, подана до апеляційного суду через суд першої інстанції засобами поштового зв`язку 12 листопада 2021 року, з матеріалів якої вбачається, що ця скарга подана понад встановлені процесуальні строки та з порушенням вимог ст. 356 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що повний текст оскаржуваного рішення виготовлено 11 жовтня 2021 року, отже строк на його апеляційне оскарження, обрахований за правилами встановленими ст. ст. 122-124 ЦПК України, закінчився 10 листопада 2021 року.

У вказаній апеляційній скарзі апелянтом зазначено, що повний текст оскаржуваного рішення отримано 23 жовтня 2021 року, проте клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 30 вересня 2021 року не заявлено.

Згідно з ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, оскільки апелянт клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2021 року не заявив, вказану апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати особі, яка її подала, строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням поважності причин пропуску протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Крім того, з апеляційної скарги вбачається, що в порушення вимог ст. 356 ЦПК України, скаржником не додано документів, що посвідчують повноваження представника та документу, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 3, п. 1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 3 ст. 58 ЦПК України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як «представництво» і «самопредставництво».

Що стосується представництва, то за визначенням, наведеним у статті 237 ЦК України, ним є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частини перша, третя вказаної статті).

Змінами, внесеними до ЦПК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року № 390-IX, які набули чинності 29 грудня 2019 року, розширено випадки самопредставництва юридичної особи.

Водночас, самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Частиною 1 ст. 82 ЦК України передбачено, що на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

За положеннями ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Згідно з ч. 4 ст. 87 ЦК України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, і спеціальним законом, а саме Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, з-поміж інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

При цьому, відповідно до пункту другого частини першої статті першої цього закону витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - витяг) - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Апеляційна скарга, подана від імені Державної казначейської служби України підписана представником Сергієм Кравчуком, на підтвердження повноважень якого надано копію довіреності № 5-18-08/610 від 11 січня 2021 року, видану головою Тетяною Слюз.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що сама лише копія довіреності, яка долучена до апеляційної скарги, не може підтверджувати повноваження С. Кравчука представляти інтереси Державної казначейської служби України в судах України в порядку самопредставництва, оскільки перелік документів, які підтверджують такі повноваження визначено ч. ч. 3 ст. 58 ЦПК України і довіреність до нього не входить.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до п. 18 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України положення цього кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року, яким Конституцію України доповнено статтею 131-2.

Згідно із ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. п. 11 п. 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац перший пункту).

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року (абзац другий пункту).

Єдиний реєстр адвокатів України не містить інформації про те, що С. Кравчук має статус адвоката і такого документа до апеляційної скарги не додано.

Враховуючи те, що документів, які б засвідчували право С. Кравчука на здійснення представництва юридичної особи як у порядку самопредставництва, так і представництва, не надано, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без руху апеляційної скарги Державної казначейської служби України на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2021 року.

Крім того, з матеріалів апеляційної скарги вбачається, що за її подання не сплачено судовий збір, визначений Законом України «Про судовий збір».

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2021 року стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 300 000 грн в порядку відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що з 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270 грн.

Враховуючи викладене, апелянту необхідно сплатити суму судового збору за подачу цієї апеляційної скарги у розмірі 4500 грн. 00 за такими платіжними реквізитами (про що надати апеляційному суду оригінал відповідного платіжного документу):

Отримувач коштів - ГУК у Він. обл./м.Вінниця/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37979858

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача - UA0002856

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскарження справи) по справі _________ (Номер справи), Вінницький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Положеннями ч. ч. 1 - 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху з наданням апелянту строку для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357, ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2021 року необхідно залишити без руху, про що повідомити цю особу та надати їй строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням поважності причин пропуску, надання документу, що посвідчує повноваження представника та сплати судового збору протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У випадку невиконання вимог щодо подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням поважності причин пропуску, особі, яка подала апеляційну скаргу, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження, а у випадку невиконання вимог ухвали щодо дотримання вимог ст. 356 ЦПК України, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук