Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1485/20 Головуючий у 1-й інст. Збаражський А. М.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №276/1485/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Збаражського А.М. в смт. Хорошів,

в с т а н о в и в :

У жовтня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 30.01.2012. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, унаслідок чого станом на 31 серпня 2020 року виникла заборгованість в сумі 14 069 грн 31 коп., з яких: 10 170 грн 50 коп. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 10 170 грн 50 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3 898 грн 81 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 00 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 00 грн 00 коп. - нарахована пеня; 00 грн 00 коп. - нараховано комісії. Враховуючи вищевикладене, просило стягнути з відповідача 14 069 грн 31 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Заочним рішенням Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриваБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 30.01.2012 у розмірі 10 170 грн 50 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 519 грн 32 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що з моменту підписання заяви, між банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦПК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. Вказує, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення, що підтверджується його підписом на заяві - анкеті. Крім того, зазначає, що відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому його повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредитної картки та погоджено всі істотні умови договору. Зазначає, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення між сторонами кредитного договору. Вказує, що з виписки по картковому рахунку чітко вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, однак використані кредитні кошти банку не повернув. Вважає, що суд першої інстанції прийнявши рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками, не оцінив усіх фактичних обставин справи та доводів щодо наявності заборгованості відповідача та її розміру, неповно та не всебічно з`ясував обставини справи, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційним судом на предмет законності та обґрунтованості в даній частині.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 30.01.2012 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якої АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В анкеті-заяві зазначено, що позичальник (відповідач у справі) згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були роздруковані ним самостійно.

На підтвердження обставин приєднання позичальника ОСОБА_1 до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що викладені на банківському сайті, позивачем до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна COLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на банківському сайті: www.privatbank.ua.

Позивачем надано паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 , та в якому міститься інформація, що зберігає чинність та є актуальною до 14 лютого 2018 року, про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту за типами кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД».

Дослідивши наявний в матеріалах справи паспорт споживчого кредиту, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що наданий позивачем паспорт споживчого кредиту не вказує про досягнення сторонами згоди щодо умов кредитного договору в частині сплати позичальником процентів за користування кредитними коштам, оскільки в ньому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття споживачем обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, що підтверджується інформацією наведеною у паспорті споживчого кредиту.

Зі змісту споживчого паспорту слідує, що паспорт споживчого кредиту одночасно містить умови щодо кредитування двома кредитними продуктами у вигляді кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Голд».

А також, містить застереження, зокрема, про те, що обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними (типовими) та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна іншим вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 14 лютого 2018 року.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню основного кредитного договору з позичальником і сам по собі не може вважатися умовами кредитного договору чи його частиною до укладення основного договору про споживчий кредит.

Разом з тим, доказів ознайомлення позичальника ОСОБА_1 з тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовами і правилами надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», з якими він погодився при підписанні анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг банку, позивачем не надано.

Позичальнику (відповідачу у справі) видана платіжна картка для авторизації із встановленим кредитним лімітом.

Однак, яку кредитну картку з кредитних карт: «Універсальна» чи «Універсальна COLD» відповідачу було надано, - позивачем не доведено.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані позивачем витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Вищезазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Як встановлено вище, заява-анкета, підписана ОСОБА_1 , не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує.

Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана ОСОБА_1 , та була актуальною лише до 14 лютого 2018 року, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Відтак, правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставини у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що у справі, яка переглядається, заявлена вимога позивача в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 3 898 грн 81 коп. є безпідставною.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що заочне рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2021 року в частині, що оскаржується, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2021 року в частині відмови акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по простроченим відсоткам, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді