Справа № 939/2617/21
УХВАЛА

15 листопада 2021 рокусмт Бородянка

Суддя Бородянського районного суду Київської області Герасименко М.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Клавдіївського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені Олександра Рибалка Немішаївської селищної ради Київської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та зобов`язання оплатити вимушений прогул,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просила визнати незаконним та скасувати наказ № 36-кт від 08 листопада 2021 року про відсторонення її від роботи, поновити її (позивача) на роботі та зобов`язати відповідача виплатити їй заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з вимогами п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Проте, подана позовна заява не відповідає вказаним вимогам, оскільки позивач не конкретизувала свої позовні вимоги в частині вимоги щодо зобов`язання оплатити вимушений прогул та не зазначила розмір посадового окладу, інших доплат, що входять до структури заробітної плати.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, позивачем, всупереч вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви не додані документи, що підтверджують сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на положення п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Проте, слід зазначити, що за відсутності наказу про звільнення, відсторонення від виконання посадових обов`язків не є звільненням з посади, а стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є стягненням заробітної плати.

За змістом статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плати за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ у всіх судових інстанціях.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року в справі № 910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного Суду України, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники позивачі звільняються від сплати судового збору.

Вказаний правовий висновок є обов`язковим для врахування судом до спірних правовідносин у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлена в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу другого частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, за які сплачується судовий збір: про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи; зобов`язання оплатити вимушений прогул.

Отже, з урахуванням заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, позивачу потрібно сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З огляду на викладене, позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу час для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Клавдіївського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені Олександра Рибалка Немішаївської селищної ради Київської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та зобов`язання оплатити вимушений прогул залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня отримання нею копії ухвали.

СуддяМ. Герасименко