справа № 381/2583/20
головуючий у суді І інстанції Осаулова Н.А.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

за участі секретаря судового засідання: Cердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд:

визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» від 03 вересня 2020 року № 151-к «Про звільнення вихователя ОСОБА_1 »;

визнати запис в трудовій книжці НОМЕР_1 про звільнення ОСОБА_1 з посади вихователя Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат», згідно наказу в.о. директора недійсним;

поновити ОСОБА_1 на посаді вихователя Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» з 07 вересня 2020 року;

стягнути з Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 вересня 2020 року по день ухвалення рішення та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.;

стягнути з Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які були понесені під час розгляду справи.

Позов обґрунтований тим, що 16 серпня 1999 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду вихователя Фастівської обласної природо-математичної школи-інтернат-ліцею, назву якого в подальшому було змінено на Комунальний заклад Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат».

17 червня 2020 року ОСОБА_1 було ознайомлено із повідомленням від 15 червня 2020 року № 01-26/159 про можливе наступне звільнення з посади вихователя на підставі п.1 статті 40 КЗпП України, з 31 серпня 2020 року, у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат».

В подальшому, 07 вересня 2020 року ОСОБА_1 була звільнена з посади вихователя наказом в.о. директора Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» від 03 вересня 2020 року № 151-к.

ОСОБА_1 вважає, що вищевказаний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, на час видання оскаржуваного наказу про її звільнення, відповідач не мав законних підстав для таких дій, оскільки новий штатний розпис на 2020 рік не був затверджений належним чином Департаментом освіти і науки Київської обласної державної адміністрації, не набрав чинності і не був введений в дію. При скороченні чисельності чи штату працівників без штатного розпису зробити скорочення неможливо, так як він є необхідним документом для звільнення працівників у зв`язку з вказаними умовами.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначила, що відповідачем було порушено, встановлений законодавством України, порядок її звільнення, а саме: порушено вимоги частини 3 статті 49-2 КЗпП України, не виконано належним чином, обов`язок щодо подальшого її працевлаштування та не запропоновано їй всіх наявних у навчальному закладі вакантних посад.

ОСОБА_1 вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 08 вересня 2020 року по день ухвалення рішення.

З урахуванням того, що звільнення з роботи призвело до стресу та моральних страждань, вона втратила нормальні життєві зв`язки з колегами, незаконно залишилася без роботи та змушена в судовому порядку доводити своє порушене право на працю. Через вказані події їй було призначено амбулаторне лікування гіпертонічного кризу, тому позивач вважає, що відповідачем їй було завдано морально шкоду.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, суд першої інстанції, встановивши, що у комунальному закладі дійсно відбулося скорочення штату працівників із скороченням посад «вихователя», вакантні посади, які б могли бути запропоновані позивачу, враховуючи наявну у неї кваліфікацію та освіту, -відсутні, відповідачем не було запропоновано іншої роботи позивачу за його професією чи спеціальністю, оскільки вакантні посади, які відповідали б кваліфікації позивача у закладі були відсутні, а від запропонованих вакантних посад позивач відмовилась, дійшов висновку про те, що відповідач відповідно до статті 49-2 КЗпП України належним чином та завчасно повідомив позивача про звільнення у зв`язку із скороченням штату, а переважне право позивача на залишення на роботі не було порушене.

Відмовляючи у задоволенні позову про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції вважав, що вони є похідними від позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, отже, задоволенню не підлягають.

Встановивши, що звільнення позивача було законним, доказів заподіяння позивачу моральної шкоди суду першої інстанції надано не було, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення позову у цій частині.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та таким що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, принципів справедливого суду, поваги до честі і гідності, змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, а висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на таке:

відповідачем було порушено вимоги частини 3 статті 49-2 КЗпП України, а саме: не запропоновано позивачу наявні в закладі вакансії під час вручення повідомлення про можливе звільнення з посади вихователя

проект штатного розкладу на 2020 рік, доданий до оскаржуваного наказу про звільнення, не відповідає проекту, що затверджений Департаментом.

Комунальний заклад Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» (надалі по тексту - Фастівський ліцей-інтернат) подав відзив на апеляційну скаргу, де заперечив проти її задоволення, оскільки вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що проект штатного розкладу на 2020 рік, доданий до оскаржуваного наказу про звільнення, не відповідає проекту, що затверджений Департаментом є безпідставними та не відповідають дійсності. У діючому з 01 вересня 2020 року штатному розписі зазначено 7 штатних одиниць «вихователів», що повністю відповідає зазначеній кількості штатних одиниць за посадою «вихователь» у поданні на погодження звільнення у зв`язку із скороченням працівників профспілковому комітету навчального закладу та наказу про звільнення позивача. Відповідне розташування посад у штатному розкладі ніяким чином не впливає на законність звільнення позивача. Кількість ставок за посадою «вчитель» у штатному розкладі суті справи не стосується.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідачем було порушено вимоги частини 3 статті 49-2 КЗпП України, а саме: не запропоновано наявні в закладі вакансії під час вручення повідомлення про можливе звільнення з посади вихователя, також є безпідставними з огляду на те, що позивачем в судовому засіданні було підтверджено факт ознайомлення з наявними вакансіями під час засідання профспілкового комітету навчального закладу 11 червня 2020 року. Оскільки в комунальному закладі у період з 05 червня 2020 року до 07 вересня 2020 року не з`явилося інших вакансій окрім тих, що були зазначені у довідці про наявні вакансії від 05 червня 2020 року, роботодавцем було виконано вимоги вищевказаної правової норми щодо подальшого працевлаштування позивача (а.с. 187-190).

Відповідно до протоколу автоматизованої зміни складу колегії суддів від 07 жовтня 2021 року у зв`язку з припиненням повноважень судді Сержанюка А.С. визначено склад колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Мостової Г.І., суддів Сушко Л.П., Суханової Є.М.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 16 серпня 1999 року була прийнята на роботу в Фастівську школу-інтернат-ліцей на посаду вихователя, який в подальшому було реорганізовано у Комунальний заклад Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» (а.с. 47).

Згідно з статутом Комунальний заклад Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» у своїй діяльності керується Конституцією України, Законами України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», Положенням про загальноосвітній навчальний заклад, рішенням Київської обласної ради, наказами департаменту освіти і науки Київської обласної державної адміністрації та цим статутом (а.с. 11-21).

Відповідно до п. 2 статуту Комунальний заклад Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» створено шляхом перейменування Фастівської обласної природо-математичної школи-інтернату-ліцею у Фастівський ліцей-інтернат» і є її правонаступником (а.с. 11 зворот).

Відповідно до Колективного договору між адміністрацією та первинною профспілковою організацією профспілки працівників освіти і науки України Фастівського ліцею-інтернату на 2018-2023 роки, прийнятого на зборах трудового колективу 28 березня 2018 року, профспілковий комітет серед іншого зобов`язується забезпечувати захист вивільнюваних працівників згідно з чинним законодавством, контролювати надання працівникам переважного права залишення на роботі відповідно до статті 42 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 25 Закону України «Про освіту» засновник закладу освіти або уповноважений ним орган (особа): приймає рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію, зміну типу закладу освіти, затверджує статут (його нову редакцію), укладає засновницький договір у випадках, визначених законом.

Частиною 1 статті 60 Закону України «Про повну загальну середню освіту штатні розписи державних і комунальних закладів загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування і типів розробляються на основі типових штатних нормативів закладів загальної середньої освіти, затверджених центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, та затверджуються керівником закладу загальної середньої освіти за погодженням із засновником або уповноваженим ним органом.

Як вбачається з матеріалів справи, штатний розпис на 2019 рік Фастівського ліцею-інтернату затверджений директором Департаменту освіти та науки КОДА Роговою В.Б. та введений в дію з 01 вересня 2019 року, відображає структуру закладу, чисельність співробітників, а також розмір їхньої заробітної плати. З 01 вересня 2019 року у Фастівському ліцеї-інтернаті були наявні 11 штатних одиниць вихователів (а.с. 28-29).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Зі змісту пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП скорочення чисельності штату працівників охоплюється поняттям змін в організації виробництва і праці, що в свою чергу може містити скорочення одних підрозділів підприємства, установи, організації із вивільненням їх працівників і одночасне створення інших підрозділів із наповненням їх новими посадами, що в кінцевому результаті може мати місце кількісну більшість фактичних працівників в підприємстві, установі чи організації в цілому, однак це не свідчить про те, що зміни в організації виробництва та праці і відповідно скорочення чисельності штату працівників не мали місце, оскільки такі внутрішні процеси формування структури і штату працівників вирішує виключно власник або уповноважений ним орган на свій розсуд.

Відповідно до наказу від 27 травня 2020 року № 56 «Про скорочення чисельності працівників» директор Фастівського ліцею-інтернату, керуючись п. 1 статті 40, статті 49-2 КЗпП України наказав:

відповідно до чинного законодавства України, не пізніше ніж за 2 місяці, попередити працівників Фастівського ліцею-інтернату про можливе їх вивільнення та запропонувати всім працівникам, що підлягають під скорочення штату, переведення за їх згодою на інші вакантні посади. У разі відмови від переведення або браку вільних посад підготувати документи для скорочення відповідних працівників згідно з п. 1 статті 40 КЗпП України.

Вказаний наказ обґрунтований скороченням мережі виховних груп у Фастівському ліцеї-інтернаті з 01 вересня 2020 року до 7 та, як наслідок, надлишковою чисельністю вихователів (6 працівників), кухарів (1 працівник), підсобних працівників кухні (1 працівник) (а.с. 81).

Відповідно до наказу директора Фастівського ліцею-інтернату від 05 червня 2020 року № 61, було внесено зміни до штатного розпису Фастівського ліцею-інтернату з урахуванням чинних нормативних документів, які регулюють нормативну чисельність, особливості тарифікації та встановлення доплат працівникам закладів загальної середньої освіти з урахуванням специфіки закладу, його локальних документів та змін в законодавстві України у 2019-2020 роках, а саме серед інших було виведено із штатного розпису 4 штатні одиниці за посадою «вихователь», кількість штатних одиниць за посадою - 7.

У наказі зазначено, що затверджений Департаментом освіти і науки Київської обласної державної адміністрації штатний розпис Фастівського ліцею-інтернату зі змінами ввести в дію з 01 вересня 2020 року та вважати таким, що втратив чинність штатний розпис Фастівського ліцею-інтернату від 01 січня 2020 року з 01 вересня 2020 року (а.с 73).

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії штатного розпису на 2020 рік Фастівського ліцею-інтернату, затвердженого в.о. директора Департаменту освіти і науки КОДА, в Фастівському ліцеї-інтернаті з 01 вересня 2020 року наявні 6 штатних посад вихователів (а.с. 75-77).

05 червня 2020 року директор Фастівського ліцею-інтернату Пасічнюк Ю. звернулася до профспілкового комітету Фастівського ліцею-інтернату із поданням про надання згоди на звільнення вихователів, у зв`язку із скороченням мережі класів та наповнюваності виховних груп закладу відповідно до п. 1 статті 40 КЗпП України, серед яких була і ОСОБА_1 (а.с. 31-32).

До подання згідно з додатками були додані: копія наказу №56 від 27 травня 2020 року, розрахунок виховательських годин в Фастівському ліцеї-інтернаті станом на 26 травня 2020 року, довідка про наявність вакантних посад (а.с. 80).

Зі змісту частин 1-3 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено.

11 червня 2020 року, як вбачається з протоколу засідання профспілкового комітету №14 від 11 червня 2020 року, на засідання профспілкового комітету були запрошені, окрім інших, вихователі, які підпадають під скорочення, серед яких була присутня ОСОБА_1 .

Присутні члени профспілкового комітету ухвалили: звернутися до адміністрації щодо надання витягу або копії контракту та інших підстав директора закладу щодо правомірності ініціювання процедури скорочення без розпорядження органу вищого рівня та стосовно правомірності скорочення працівників пенсіонерів у період заключення строкового трудового договору, звернутися до районної профспілкової організації стосовно допомоги щодо процедури про звільнення (а.с. 84-86).

Відповідно до частин 5,7 статті 43 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

17 червня 2020 року первинна профспілкова організація Фастівського ліцею-інтернату надали відповідь №16 на подання директора Фастівського ліцею-інтернату Пасічнюк Ю., де зазначили, що профспілковий комітет не ухвалив рішення про надання згоди на звільнення у зв`язку з відсутністю офіційної підстави (рішення засновника) (а.с. 109).

17 червня 2020 року ОСОБА_1 ознайомили із повідомленням № 01-26/159 від 15 червня 2020 року про можливе наступне звільнення з посади вихователя на підставі п. 1 статті 40 КЗпП України. Від підпису про ознайомлення ОСОБА_1 відмовилася, що вбачається із відмітки на вказаному повідомленні (а.с. 40).

Наказом в.о. директора Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» № 151-к від 03 вересня 2020 року позивача було звільнено з посади вихователя 07 вересня 2020 року у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників, а саме за п.1 статті 40 КЗпП України із виплатою ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі посадового окладу та компенсації за невикористану основну щорічну відпустку за період з 01 серпня 2020 року по 07 вересня 2020 року за 6 календарних днів.

Згідно з частини 3 статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Дослідивши матеріали справи, колегія апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що відповідач належно не виконав вимоги частини другої статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника з огляду на таке.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою про наявність вакантних посад станом на 05 червня 2020 року, що була додана до подання на ім`я профспілкового комітету, у Фастівському ліцеї-інтернаті станом на 05 червня 2020 року були наявні три вакантні посади, а саме: сестра медична, машиніст з прання, двірник (а.с. 83).

Як вбачається з протоколу засідання профспілкового комітету №14 від 11 червня 2020 року на порядок денний засідання профспілкового комітету винесено питання про ознайомлення з поданням адміністрації про звільнення (погодження звільнення вихователів в тому числі і ОСОБА_1 ) у зв`язку із скороченням мережі класів та наповнюваності виховних груп закладу.

Голова профспілкового комітету ОСОБА_2 ознайомила присутніх з поданням адміністрації на погодження звільнення вихователів.

Вказане також підтверджується наданими у судовому засіданні першої інстанції показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме: 11 червня 2020 року під час засідання профспілкового комітету Фастівського ліцею-інтернату за участі всіх працівників, які підпадають під скорочення чисельності штату працівників закладу, в тому числі і позивача, було ознайомлено з інформацією про всі наявні в закладі вакантні посади.

Як вбачається з протоколу засідання профспілкового комітету №14 від 11 червня 2020 року директор Фастівського ліцею-інтернату Пасічнюк Ю.М. виступила з розгорнутим обґрунтуванням підстав для скорочення працівників (а.с. 84-86), однак відсутні відомості щодо ознайомлення директором закладу позивача з наявними вакантними посадами.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду встановила, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що директор Фастівського ліцею-інтернату Пасічнюк Ю.М. 17 червня 2020 року одночасно з попередженням про звільнення запропонувала позивачу ОСОБА_1 наявні на підприємстві вакантні посади, оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_1 була ознайомлена з вказаною вище довідкою про наявність вакантних посад.

Враховуючи що, суд апеляційної інстанції встановив порушення положень частини 3 статті 49-2 КЗпП (стосовно обов`язку відповідача запропонувати всі вакансії, які існують на підприємстві) та дійшов висновку про незаконність звільнення позивача, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог: визнання незаконним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 , визнання недійсним запису в трудовій книжці.

Згідно із частиною 1 статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, наявні правові підстави для поновлення позивача на посаді вихователя Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» з 07 вересня 2020 року.

Відповідно до частини 7 статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини 4 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина 5 статті 124 Конституції України).

Отже, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень за змістом статей 14, 367 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Відповідно до довідки Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» №01-29/120 від 06 жовтня 2020 року розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 448 грн 47 коп./день (а.с. 63).

Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, з урахуванням того, що позивач звернувся до суду з цим позовом в межах одного місяця з дня ознайомлення з наказом про звільнення, колегія апеляційного суду вважає, що заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, та дійшла висновку про стягнення належних незаконно звільненому працівникові сум за період з 08 вересня 2020 року по день ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції 18 жовтня 2021 року у розмірі 181 630 грн 35 коп. (448 грн 47 коп * 405 днів).

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд під час вирішення питання про визначення суми, що підлягає стягненню на користь позивача, вказує суму без відрахування з неї податків і зборів. Стягнення і сплата прибуткового податку покладаються на роботодавця, який самостійно розраховує суму податкових відрахувань.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до абз. 2 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен

з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У пункті 13 вказаної постанови судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи винятків для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а статтею 237-1 цього Кодексу передбачено право працівника на відшкодування моральної шкоди порядку, визначному законодавством.

На підставі викладених норм права, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що факт порушення законних прав позивача щодо незаконного звільнення підтверджено, вказане призвело до моральних страждань, втрати позивачем нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Діями відповідача порушено трудові права позивача стосовно обов`язку запропонувати всі вакансії, які існують на підприємстві відповідно до статті 49-2 КЗпП України) та завдано йому моральної шкоди, відшкодування якої передбачено статтею 237-1 КЗпП України.

Проте, колегія апеляційного суду вважає за справедливе застосувати принцип пропорційності та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, з огляду на очевидну неспівмірність заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Колегія апеляційного суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, зменшити розмір з 20 000 грн до 2 000 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, при подачі позову ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору за вимогами про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оскільки за цими вимогами позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до положень частини 9 статті 10, частин 1, 6 статті 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 5 179 грн 50 коп. (як сума трьох задоволених немайнових позовних вимог та 1% від задоволеної майнової вимоги) від якого був звільнений позивач при зверненні до суду та у розмірі 7 769 грн 25 коп. за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» від 03 вересня 2020 року № 151-к «Про звільнення вихователя ОСОБА_1 ».

Визнати запис в трудовій книжці НОМЕР_1 про звільнення ОСОБА_1 з посади вихователя Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат», згідно з наказу в.о. директора недійсним.

Поновити ОСОБА_1 на посаді вихователя Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» з 07 вересня 2020 року.

Допустити негайне виконання судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді вихователя Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» з 07 вересня 2020 року та про стягнення середнього заробітку за один місяць.

Стягнути з Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 вересня 2020 року по 18 жовтня 2021 року у розмірі 181 630 грн 35 коп. та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Стягнути з Комунального закладу Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат» в дохід держави судовий збір у розмірі 5 179 грн 50 коп. за розгляд справи у суді першої інстанції та за розгляд справи в апеляційній інстанції у розмірі 7 769 грн 25 коп.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Інформація про боржника: Комунальний заклад Київської обласної ради «Фастівський ліцей-інтернат», , юридична адреса: вул. Великоснітинська, 63, м. Фастів, Київська область.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2021 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Л.П. Сушко

Є.М. Суханова