ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц/821/1866/21 Справа № 711/2063/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Вініченка Б.Б., Фетісової Т.Л.

секретар Зінченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2021 року позов задоволено.

Розірвано шлюб, укладений 05.02.2014 року (актовий запис № 12) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 березня 2021 року до повноліття дитини.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць допущено до негайного виконання.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено прізвище ОСОБА_5 .

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2021 року в частині стягнення аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаної вимоги.

08 листопада 2021 року ОСОБА_2 подала заяву про відмову в частині стягнення аліментів, у якій вказує, що скориставшись правом, передбаченим статтею 49 ЦПК України, вона відмовляється від позовної вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

ОСОБА_2 просить прийняти її відмову від позовної вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини та закрити провадження у справі; визнати нечинним рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2021 року в частині стягнення аліментів.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно зі статтею 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В судовому засіданні позивачці ОСОБА_2 було роз`яснено апеляційним судом процесуальні наслідки відмови від позову в частині стягнення аліментів з відповідача та закриття провадження. ОСОБА_2 підтримала свою заяву про відмову від позову в частині стягнення аліментів.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечував проти закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно із частиною 2 статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Статтею 368 ЦПК України визначено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Рішення суду в частині позовних вимог про розірвання шлюбу між сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалось, тому апеляційним судом не переглядалось.

Керуючись статтями 373, 374, 381 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

прийняти відмову ОСОБА_2 від позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 березня 2021 року до повноліття дитини.

Визнати нечинним рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 березня 2021 року до повноліття дитини.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 березня 2021 року до повноліття дитини.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді

Повний текст ухвали складений 17 листопада 2021 року