УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №348/1734/20

11 листопада 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Боєчко О.Р.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

представника третьої особи: Насадюк Л.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Переріслянської сільської ради об`єднаної територіальної громади, як представник органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог:
24.09.2010 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Переріслянської сільської ради ОТГ, як представник органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуваючи тимчасово на законній підставі в державі Іспанія, провінція Біская-Баракальдо, вона ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину сина ОСОБА_5 .

Про народження дитини Міністерство юстиції Іспанії здійснило реєстрацію актів цивільного стану, Том:01053 С:255 відділ РАЦС Баракальдо видали Свідоцтво про народження дитини. У графі батько дитини зазначено відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодружений.

Мати дитини зазначена ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 , неодружена, Громадянка України, шлюб батьків дитини не зареєстрований.

Посольство України в Королівстві Іспанія видало довідку за № 536/106-20 від 31.07.2020 про реєстрацію особи громадянином України, цим підтверджується, що малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований ромадянином України.

Посольство України в Королівстві Іспанія видало 31.07.2020 документ посвідчення особи на повернення в Україну - малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 .

Малолітня дитина ОСОБА_6 після повернення в державу Україна постійно знаходиться на її утриманні та вихованні по місцю її реєстрації та фактичного проживання у великому приватному житловому будинку з усіма комунальними вигодами.

Вона як мати дитини постійно піклується про дитину, бере участь у її вихованні, дитина постійно проживає разом з нею в Україні, у Надвірнянському районі, Івано-Франківської області. Малолітня дитина ОСОБА_7 має велику прихильність до неї, вона дбає за станом здоров`я сина ОСОБА_7 , дитина почала розмовляти українською мовою, постійно грається з бабусею і дідусем. Бабуся працює в дитячому садочку вихователем, Дідусь є пільговим пенсіонером. Вона має вищу освіту, не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, має морально стійку поведінку, яка не шкодить розвиткові дитини.

Також у її власності є автомобіль марки «Мазда», 2008 року випуску, на якому дитина разом з нею вільно пересуваються територією України.

Постійне проживання малолітньої дитини з нею найкраще забезпечить інтереси для розвитку дитини.

Декларація прав дитини від 20.11.1959 містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір`ю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері.

Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину сина ОСОБА_7 , не виляючи із заробітку кошти дитині для матеріальної допомоги.

Батько дитини не утримує свою малолітню дитину сина ОСОБА_7 , який потребує матеріальної допомоги, чим порушує ст.ст. 7, 27 Конвенції про права дитини.

Вона як матір дитини не має наміру чинити перешкоди батькові дитини у їх спілкуванні та вихованні. У неї відсутні інші діти крім цієї дитини.

Відповідач як батько дитини не зможе в даний час пояснити, як син змінився зовні, який в нього характер, в чому проявляються його здібності, що він найбільше любить з фруктів, овочів, якими іграшками грається, якого кольору носить одяг в різні пори року, оскільки малолітня дитина постійно проживала від народження в АДРЕСА_1 , 2йС, а з серпня 2020 в Україні.

Ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини створює умови, які шкодять його інтересам, позбавляють його можливості жити з мамою, дідусем та бабусею в Україні.

Жити разом із батьками природна потреба і природне право кожної дитини. Однак різноманітні життєві ситуації (виїзд батьків за кордон або проживання одного з батьків за кордоном) породжують необхідність розлуки з батьком. Зміна місця проживання дитини завжди травма для неї.

Короткий зміст клопотання про закриття провадження по справі:
15.01.2021 від представника відповідача-адвоката Войнаровської О.І. поступило письмове клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право», оскільки дана справа не підсудна судам України і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України.

Клопотання мотивує тим, що оскільки відповідач є іноземецем, дана справа є справою з іноземним елементом. Тому суд при здійсненні провадження у даній справі має керуватися в тому числі Розділом XI Цивільного процесуального кодексу України «Провадження за участю іноземних осіб» та Законом України «Про міжнародне приватне право».

Так, Конституцією України закріплений примат міжнародного права. Першочергово суди України мають керуватися нормами чинних міжнародних договорів. Суди України повинні дотримуватися міжнародних зобов`язань України, взятих нею, у тому числі, за багатосторонніми конвенціями щодо забезпечення і захисту прав та інтересів дітей. Також при розгляді справ суди мають враховувати правозастосовчі висновки Верховного Суду.

Також суд не може вирішувати спір про визначення місця проживання дитини, допоки не буде вирішено питання щодо повернення дитини до держави її звичайного місця проживання по Гаазькій Конвенції 1980 року.

Якщо один з батьків звернувся із заявою про незаконне переміщення або утримування дитини на підставі Гаазької Конвенції 1980 року, то суд не може вирішувати по суті питання про визначення місця проживання дитини до вирішення питання щодо повернення дитини до держави її звичайного місця проживання.

08.10.2020 відповідач звернувся із заявою про незаконне переміщення дитини з Іспанії в Україну на підставі ст. 3 Гаазької Конвенції 1980 року. Наразі питання щодо повернення дитини до Іспанії як держави звичайного місця проживання ОСОБА_8 вирішується на рівні центральних органів України та Іспанії за процедурою, передбаченою Гаазькою Конвенцією 1980 року. Тому до вирішення питання щодо визнання незаконним переміщення дитини в Україну і повернення її в Королівство Іспанія суд України не має права розглядати і вирішувати спір між позивачем і відповідачем про визначення місця проживання дитини. Провадження у даній справі має бути закрито на підставі ст. 16 Гаазької Конвенції 1980 року.

Звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання дитини є зловживанням її процесуальними правами. Відповідач переконаний, що такі дії позивача спрямовані виключно на те, що мати змогу маніпулювати рішенням суду про визначення місця проживання дитини з нею як підставою законного переміщення та утримання дитини в Україні в справі про повернення дитини до Королівства Іспанія як держави звичайного місця проживання за Гаазькою Конвенцією 1980 року.

Також справа про визначення місця проживання дитини не підсудна судам України, оскільки дитина має звичайне місце проживання в Іспанії.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 дитина народилася в іспанському муніципалітеті ОСОБА_9 . Також дитина мала звичайне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки і центр життєвих інтересів в Іспанії.

30.08.2020 позивач здійснила неправомірне переміщення дитини з Іспанії на територію України. Між позивачем і відповідачем існує невирішений спір щодо повернення дитини до Королівства Іспанії як держави звичайного місця проживання на підставі Гаазької Конвенції 1980 року. З огляду на це компетентні органи Королівства Іспанії на підставі ст. 7 Гаазької Конвенції 1996 року зберігають свою юрисдикцію щодо заходів стосовно дитини, у тому числі щодо визначення місця проживання дитини.

Отже виключно органи звичайного місця проживання дитини мають право вирішувати питання щодо визначення місця проживання дитини. Оскільки звичайним місцем проживання дитини має вважатися Королівство Іспанія, суди України не мають юрисдикції щодо визначення місця проживання дитини з одним з батьків. Дана справа не підсудна судам України відповідно до ст. 5 Гаазької Конвенції 1996 року і ст. 16 Гаазької Конвенції 1980 року.

Також справа не підсудна судам України і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України відповідно до ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право».

Зокрема у ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право» наведений виключний перелік випадків, коли суд України має право приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом. Однак, дана справа не охоплюється жодним із перерахованих випадків. Тому дана справа не підсудна судам України і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України.

Також суд України не вправі розглядати дану справу, оскільки у провадженні іноземного суду вже є аналогічна справа щодо визначення місця проживання ОСОБА_8 .

Зокрема в Іспанії 04.09.2020 відповідач звернувся до Суду першої інстанції № 1 м. Гечо (Біскайя), Королівство Іспанія, з позовною заявою до позивача щодо опіки і піклування над дитиною, визначення місця проживання дитини, порядку спілкування позивача і відповідача з дитиною, стягнення аліментів і додаткових витрат на дитину, використання сімейної оселі та виїзду дитини з Іспанії. Щодо опіки та піклування над дитиною основним проханням відповідача є визначення опіки над дитиною виключно на користь батька. Така позовна вимога в тому числі передбачає, що місце проживання дитини має бути визначено з відповідачем.

На підставі цього позову 23.11.2020 Суд першої інстанції № 1 м. Гечо (Біскайя), Королівство Іспанія, розпорядженням на виконання процедури у справі № 342/2020-8 щодо заходів по відношенню до дітей, народжених не у шлюбі, що підлягають судовому розгляду, викликав позивача і відповідача у судове засідання, призначене на 27.01.2021 на 12:00, для вирішення питання про застосування попередніх заходів, зазначених у позовній заяві відповідача. При цьому позивач обізнана про даний судовий процес в Іспанії, процесуальні документи по справі їй були надіслані на адресу зареєстрованого місця проживання в Україні рекомендованим листом.

В Україні 24.09.2020 позивач звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, третя особа: Орган опіки і піклування Надвірнянської районної державної адміністрації (Служба у справах дітей), про визначення місця проживання дитини. 05.11.2020 ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області відкрито провадження у справі № 348/1734/20 за цією позовною заявою позивача.

Таким чином, в провадженні суду Королівства Іспанії та суду України знаходяться справи зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки: 1) сторонами є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; 2) предметом спору є, зокрема, вирішення питання щодо місця проживання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним з батьків; 3) підставою спору є неможливість позивача і відповідача як батьків за взаємною згодою визначити місце проживання дитини.

Відповідач ініціював таку справу в Іспанії 04 вересня 2020 року, а Позивач - в Україні 24 вересня 2020 року. Оскільки Відповідач першим порушив питання про вжиття заходів щодо визначення місця проживання Дитини перед судом Іспанії, то суди України не мають юрисдикції розглядати такий спір. Дана справа не підсудна судам України і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України.

Стислий виклад позицій сторін:
Представник відповідача в підготовчому засіданні клопотання про закриття провадження по справі підтримала з підстав, зазначених в клопотанні, просила клопотання задоволити та провадження по справі закрити на підставі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право».

Позивач та її представник в підготовчому засіданні заперечили проти задоволення клопотання представника відповідача за безпідставністю, просили в задоволенні клопотання відмовити, просили закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду.

Представник третьої особи в підготовчому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, проти задоволення клопотання про закриття провадження по справі заперечила.

Процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.09.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Надвірнянської РДА (Служба у справах дітей) про визначення місця проживання дитини залишено без руху, та надати позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.11.2021 у зв`язку з усуненням недоліків по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалами Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.01.2021, 16.01.2021, 20.01.2021, 22.02.2021, 16.03.2021, 28.04.2021, 31.05.2021, 28.08.2021, 27.09.2021, 19.10.2021.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2021 по даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Переріслянської сільської ради ОТГ, як представника органу опіки і піклування.

Встановлені обставини:
Судом встановлено, що з середини 2018 року позивач ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та відповідач ОСОБА_4 , громадянин Королівства Іспанія, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу у м. Гечо (Біскайя), Королівство Іспанія. У зареєстрованому шлюбі позивач і відповідач ніколи не перебували.

За час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача народився спільний син ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_3 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Баракальдо від 30.11.2018 та сімейною книгою серія НОМЕР_4 від 30.11.2018. За народженням дитина набула громадянства Королівства Іспанія.

З народження та до 30.08.2020 дитина постійно проживала та мала центр життєвих інтересів в Іспанії. Позивач, відповідач і дитина мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про прописку, виданою мерією м. Гечо 17.07.2020. З вересня 2019 року дитина в Іспанії відвідувала дитячий садок «Чаногоррічу» та записана на відвідування цього дошкільного закладу на наступний курс 2020-2021, що підтверджується довідкою від 31.07.2020. Позивач і відповідач за спільним рішенням зареєстрували дитину на навчання в Американській школі Більбао на академічний рік 2021-2022, що підтверджується квотою попередньої реєстрації, квитанцією від 01.04.2019. Також дитина користується в Іспанії страховим полісом на отримання медичних послуг, що підтверджується довідкою АТ «Іgualatorio mediсо quirurgicо» від 22.09.2020 та документом про право на державне медичне забезпечення № 016067872А.

30.08.2020 позивач разом з дитиною виїхала із Королівства Іспанія в Україну.

31.08.2020 відповідач звернувся до Відділу безпеки Комісаріату поліції м. Гечо (Біскайя), Королівство Іспанія, із заявою про викрадення позивачем їхньої спільної малолітньої Дитини, на підставі якої складено акт протоколу № АА4А200284. Вказане підтверджується довідкою про подання позову, виданою Відділом безпеки Комісаріату поліції м. Гечо (Біскайя), Королівство Іспанія, від 31.08.2020. 17.09.2020 на підставі даного протоколу поліції № АА4А200284 Суд першої інстанції № 2 м. Гечо (Біскайя), Королівство Іспанія, виніс судове рішення, яким розпочав попереднє слідство № 286/2020-N в рамках кримінального розслідування щодо можливого існування факту викрадення позивачем дитини.

04.09.2020 відповідач звернувся до Суду першої інстанції № 1 м. Гечо (Біскайя), Королівство Іспанія, з позовною заявою до позивача щодо опіки і піклування над дитиною, визначення місця проживання дитини, порядку спілкування позивача і відповідача з дитиною, стягнення аліментів і додаткових витрат на дитину, використання сімейної оселі та виїзду дитини з Іспанії. На підставі цього позову розпорядженням Суду першої інстанції № 1 м. Гечо (Біскайя), Королівство Іспанія, від 23.11.2020 на виконання процедури у справі № 342/2020-8 щодо заходів по відношенню до дітей, народжених не у шлюбі, що підлягають судовому розгляду, позивача і відповідача викликано у судове засідання, призначене на 27.01.2021 на 12:00 год. для вирішення питання про застосування попередніх заходів, зазначених у позовній заяві відповідача.

24.09.2020 позивач звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, третя особа: Орган опіки і піклування Надвірнянської РДА (Служба у справах дітей), про визначення місця проживання дитини. 05.11.2020 ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області відкрито провадження у справі № 348/1734/20 за цим позовом.

08.10.2020 відповідач звернувся до Міністерства юстиції Королівства Іспанія із заявою про сприяння повернення Дитини на підставі Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25.10.1980. 24.11.2020 позивач надала свої письмові пояснення, де повідомила свою незгоду добровільно повернути дитину до Іспанії.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.09.2021 задоволено позов громадянина Королівства ОСОБА_10 , в інтересах виступає Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Переріслянської сільської ради об`єднаної територіальної громади, як представник органу опіки та піклування, про забезпечення повернення малолітньої дитини до Королівства Іспанії. Визнано незаконним вивезення та утримування ОСОБА_1 на ририторії України малолітньої дитини ОСОБА_6 , 2018 р.н., та зодов`язано ОСОБА_1 повернути малолітнього ОСОБА_6 , 2018 р.н. до місця постійного проживання в Королівство Іспанія.

Оцінка та мотиви суду:
Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд: вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу.

Дана справа є справою з іноземним елементом. Суд має керуватися міжнародними конвенціями, Розділом XI ЦПК України, а також ЗУ «Про міжнародне приватне право», враховувати висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України «цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про міжнародне приватне право» «іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються иим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою».

Судом встановлено, що позивач є громадянкою України. При цьому відповідач є громадянином Королівства Іспанія, що підтверджується паспортом відповідача № НОМЕР_5 від 10 липня 2012 року.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України «якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України».

Суд не може вирішувати спір про визначення місця проживання Дитини допоки не буде вирішено питання щодо повернення Дитини до держави її звичайного місця проживання по Гаазькій Конвенції 1980 року.

Так, згідно зі ст. 16 Гаазької Конвенції 1980 року «після одержання повідомлення про незаконне переміщення або утримування дитини згідно статті 3, судові або адміністративні органи Договірної держави, на територію якої була переміщена дитина, або на території якої вона утримується, не буде вирішувати по суті питання про піклування доти, поки не буде визначено, що дитина не повинна бути повернута відповідно до цієї Конвенції або поки заява не подана відповідно до цієї Конвенції протягом розумного періоду часу після одержання повідомлення».

У п. 94 постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 05.02.2020 року у справі № 521/16839/18 про визначення місця проживання дитини суд зробив висновок, що «стаття 16 Конвениії забороняє вирішувати по суті спір щодо піклування про дитину або визначення її місця проживання, поки не буде визначено, що дитина не повинна бути повернута відповідно до иієї Конвенції».

Аналогічний висновок про те, що спірні питання між батьками щодо місця проживання дитини та щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від них, «можуть бути вирішені лише після повернення дитини до держави постійного місця проживання», КЦС ВС зробив у постанові від 11.12.2019 у справі № 361/5779/18 про повернення дитини до місця постійного проживання в Федеративну Республіку Німеччина, про зобов`язання матері передати дитину батьку.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.09.2021 задоволено позов відповідача про забезпечення повернення малолітньої дитини до королівства Іспанії.

Отже враховуючи, що один з батьків звернувся із заявою про незаконне переміщення або утримування дитини на підставі Гаазької Конвенції 1980 року, то суд не може вирішувати по суті питання про визначення місця проживання дитини до вирішення питання щодо повернення дитини до держави її звичайного місця проживання.

Суд України не вправі розглядати дану справу, оскільки у провадженні іноземного суду вже є аналогічна справа щодо визначення місця проживання ОСОБА_8 .

Так, згідно з ч. 1 ст. 13 Гаазької Конвенції 1996 року «органи Договірної Держави, які мають юрисдикцію згідно зі статтями 5-10 вживати заходів захисту особи чи майна дитини, повинні відмовитись від здійснення цієї юрисдикції, якщо на момент відкриття провадження питання про вжиття відповідних заходів вже було порушено перед органами іншої Договірної Держави, що мали юрисдикцію згідно зі статтями 5 -10 на момент одержання прохання, та досі розглядається».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо:3) у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між: тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону. Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між: тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав» (принцип lis alibi pendens).

Також згідно правил територіальної підсудності, разі порушення провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і на тих самих підставах у судах договірних сторін суд, який порушив справу пізніше, припиняє провадження відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які є частиною національного законодавства. Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 426/2278/17 (провадження № 61-37412св18).

Судом встановлено, що у провадженні суду Королівства Іспанії та суду України знаходяться справи зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки: 1) сторонами є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; 2) предметом спору є, зокрема, вирішення питання щодо місця проживання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з одним з батьків; 3) підставою спору є неможливість Позивача і Відповідача як батьків за взаємною згодою визначити місце проживання ОСОБА_8 .

Відповідач звернувся з позовом про визначення місця проживання дитини в Іспанії 04 вересня 2020 року, а позивач - в Україні 24 вересня 2020 року. Таким чином судом встановлено, що у провадженні іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Тому дана справа не підсудна судам України і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України.

Висновок суду:
Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про припинення провадження по даній справі відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та які є частиною національного законодавства, та закриття провадження по справі.

Доводи позивача про відсутність підстав на закриття провадження по справі та призначення справи до судового розгляду суд вважає безпідставними з вище наведених підстав.

Також відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2021 по даній справі вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну фактичного місця проживання в Україні малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без згоди батька ОСОБА_4 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 348/1734/20, а також заборони ОСОБА_1 вивозити малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за межі України, крім як до Королівства Іспанія, без згоди батька ОСОБА_4 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 348/1734/20.

Враховуючи що судом прийнято рішення про закриття провадження по даній справі, суд дійшов висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, вжитих відповідно до ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2021, після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 348/1734/20.

На підставі ст.ст. 1, 75, 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право», Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25.10.1980 (Гаазька Конвенція 1980 року), Гаазької Конвенції 1996 року, керуючись ст.ст. 3, 158, 186, 197, 255, 258, 260, Розділом ХІ «Провадження у справах за участю іноземних елементів» ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання представника відповідача-адвоката Войнаровської О.І. про закриття провадження по справі задовільнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Переріслянської сільської ради об`єднаної територіальної громади, як представник органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини закрити.

Заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2021 скасувати.

Зняти заборону ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну фактичного місця проживання в Україні малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без згоди батька ОСОБА_4 (ідентифікаційний код громадянина Королівства Іспанія № НОМЕР_7 ), після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 348/1734/20;

Зняти заборону ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) вивозити малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за межі України, крім як до Королівства Іспанія, без згоди батька ОСОБА_4 (ідентифікаційний код громадянина Королівства Іспанія № НОМЕР_7 ), після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 348/1734/20.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Королівства Іспанія, паспорт № НОМЕР_8 , виданий 10.07.2012, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Третя особа: Служба у справах дітей Переріслянської сільської ради, місцезнаходження: 78420, с. Перерісль, вул. С.Стрільців 21, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст ухвали

складено 16.11.2021