Справа № 215/1299/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання - Лазюк Ю.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - Демчука О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору фіктивним правочином, визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

26.02.2021 та 30.06.2021 останній раз надано змінену позовну заяву, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «УкрСиббанк», про захист прав споживача, визнання кредитного договору фіктивним правочином, визнання кредитного договору недійсним, в якому просить визнати Договір про надання споживчого кредиту № від 17.02.2016 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що 29.07.2008 між ним та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, в іноземній валюті в сумі 32000 дол. США.

07.02.2016 між ним та ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, в сумі 415057,58 грн., з цільовим призначенням - погашення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті. В цей же день, також укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №0 щодо прощення частини боргу. Умовами Додаткової угоди була передбачена можливість анулювання частини заборгованості у разі виконання умов, зазначених у п.1.1 Додаткової угоди, тобто погашення ним частини заборгованості у розмірі не менше еквіваленту, що дорівнює 415057,58 грн. у валюті наданого кредиту за Договором №0 за курсом уповноваженого банку, а саме, за курсом купівлі такої валюти на Міжбанковському валютному ринку України, що склався на дату купівлі валюти банком за заявкою клієнта. Метою укладеного кредитного договору про надання споживчого кредиту №0 від 17.02.2016 була реструктуризація боргу в іноземній валюті за Договором про надання споживчого кредиту №0 в іноземній валюті - доларах США від 29.07.2008. Саме таким чином йому було роз`яснено мету укладання такого договору, та саме так він суб`єктивно сприйняв вчинений правочин.

Зазначає, що розглядаючи справу №160/5094/20 за його позовом до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, Дніпропетровський окружний адміністративний суд встановив, зокрема, таке: «Отже, враховуючи зазначене у сукупності, судом не встановлено наявності доказів (договорів, додаткових угод, тощо), які б підтвердили факт реструктуризації кредитних зобов`язань позивача.

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази зміни валютних зобов`язань за договором від 29.07.2008 року, який укладався між позивачем та ПАТ « УкрСиббанк» про надання споживчого кредиту № 0 в іноземній валюті - доларах США, з іноземної валюти на національну.»

Таким чином, вважає, що укладений договір про надання споживчого кредиту у національній валюті №0 від 17.02.2016, не був спрямований на настання правових наслідків, які обумовлювалися при його підписанні, фактично було надано новий кредит, що значно погіршило його становище, як споживача кредитних послуг.

Відповідно до даних розміщених на офіційному сайті Національного банку України, курс гривні до долара США на момент укладання договору №0 від 17.02.2016 складав 27,019 грн., тобто сума у національній валюті 415057,58 грн. становить 15361,69 дол. США. За умовами кредитного договору загальна сума, яка підлягає сплаті за договором складає 2342982,78 грн., що дорівнює на день укладання договору 86716,11 дол. США.

Таким чином, сума надана за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.07.2008 в іноземній валюті - дол. США не тільки не зменшилась, а навпаки зросла з 32000 дол. США до 86716,11 дол. США., тому вважає, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, просить визнати договір про надання споживчого кредиту №0 від 07.02.2016 недійсним.

Стислий виклад заперечень відповідача.

20.05.2021 представник відповідача АТ «УкрСиббанк» Трубіна Т.В. надала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у позовних вимогах позивача. Вказує, що Банком було в повному обсязі виконано зобов`язання за договором №0 від 07.02.2016 про надання споживчого кредиту, а саме: надано Позичальнику кредит у сумі 415 057,58 грн. шляхом перерахування його на поточний рахунок Позичальника. Крім того, Банком при укладенні спірного договору додержані всі загальні вимоги, встановлені ст.203 ЦК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Законом України «Про захист прав споживачів». Також, при укладенні договору у письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час підписання спірного договору позивач мав можливість ознайомитись із його умовами та відмовитися від його підписання у разі, якщо запропоновані умови його не задовольняли, або звернутися до іншої банківської установи. Підписанням сторонами кредитного договору підтверджено факт, що між ними досягнуто згоди по всіх істотних умовах, а отже, договір є укладеним. Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від виконання умов кредитних договорів протягом строку, встановленого п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (14 календарних днів) та не інформував Банк про неможливість виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Також, позивачем отримано від Банку перед укладенням спірного договору інформаційний лист, що підтверджується його особистим підписом, та всі невід`ємні частини кредитного договору, а саме: «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» та «Тарифи Банку», що підтверджується його власним підписом. Крім того, протягом дії спірного договору позивач здійснював платежі за ним, що засвідчує згоду останнього з умовами оспорюваного договору.

Крім того, зазначає, що 22.07.2017 позивач вже звертався до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу із позовною заявою до АТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, про визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 17.02.2016, та у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором АТ «УкрСиббанк» звернувся 30.01.2018 із зустрічною позовною заявою до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу,з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 17.02.2016.

02.04.2020 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено рішення, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.11.2020, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання договору про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 17.02.2016 недійсним - відмовлено, задоволено зустрічний позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 17.02.2016, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 437682,58 грн.

Також, жодних обставин, які б перешкоджали надати кредит ОСОБА_1 не існувало та АТ «УкрСиббанк» не замовчувались. Будь-яких обмежень, які б перешкоджали вчиненню правочину також були відсутні, що підтверджує відсутність фіктивності правочину.

Крім того, вказує, що встановлений законодавством трирічний строк, в межах якого особа може звернутися за захистом порушеного права сплив 17.02.2019, тому просить відмовити в повному обсязі у позовних вимогах ОСОБА_1 .

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача Акціонерного товариства «УкрСиббанк» Демчук О.В. в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, якою просить відмовити у позовних вимогах у повному обсязі, на підставах викладених у відзиві на позовну заяву.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дудікова А.В. від 05.04.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09.08.2021 винесено розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, в зв`язку з закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Дудікова А.В. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 09.08.2021 цивільну справу №215/1299/21 було розподілено для розгляду судді Камбул М.О.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 14-30 год. 31.08.2021, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

31.08.2021 справу знято з розгляду до 12-30 год. 19.10.2021, у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні.

19.10. 2021 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 12-00 год. 17.11.2021, за клопотанням позивача ОСОБА_6 про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з хворобою його представника.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 29.07.2008 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (про застосування ануїтетної схеми погашення), Банк зобов`язався надати Позичальнику однією сумою, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сум 32000,00 дол. США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтет них платежів в поярку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 154992,00 грн. за курсом НБУ на день укладання цього Договору, строком до 27.07.2029 (а.с. 6-14).

17 лютого 2016 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №0 відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 415057, 58 грн., шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача в національній валюті, а ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 7238, 97 грн., 17 числа кожного місяця, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 17.11.2047, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (а.с. 15-16).

02 квітня 2020 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення, відповідно до якого у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання договору про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 17.02.2016 недійсним - відмовлено, задоволено зустрічний позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 17.02.2016, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 17.02.2016 у розмірі 437 682,58 грн., в тому числі: 413 665,62 грн. - заборгованості за кредитом, з яких: 103,50 грн. - прострочена заборгованість за кредитом за період із 18.09.2017 по 17.10.2017; 23 868,22 грн. - прострочена заборгованість за відсотками за період із 17.08.2017 по 17.10.2017; 70 коп. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період із 17.08.2017 по 17.10.2017; 148,04 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за період із 17.08.2017 по 17.10.2017.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та з ОСОБА_4 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 0 від 17.02.2016 у розмірі 437 682,58 грн., в тому числі: 413 665,62 грн.; заборгованості за кредитом, з яких: 103,50 грн. - прострочена заборгованість за кредитом за період із 18.09.2017 по 17.10.2017; 23 868,22 грн. - прострочена заборгованість за відсотками за період із 17.08.2017 по 17.10.2017; 70 коп. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період із 17.08.2017 по 17.10.2017; 148,04 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за період із 17.08.2017 по 17.10.2017.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та з ОСОБА_5 на користь АТ «УкрСиббанк» (вул. Андріївська, буд. 2/12, м. Київ, 04070, ідентифікаційний код в ) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 17.02.2016 у розмірі 437 682,58 грн., в тому числі: 413 665,62 грн.; заборгованості за кредитом, з яких: 103,50 грн. - прострочена заборгованість за кредитом за період із 18.09.2017 по 17.10.2017; 23 868,22 грн. - прострочена заборгованість за відсотками за період із 17.08.2017 по 17.10.2017; 70 коп. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період із 17.08.2017 по 17.10.2017; 148,04 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за період із 17.08.2017 по 17.10.2017.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» 6565,27 грн. - витрати по сплаті судового збору по 1641,31 грн. із кожного (а.с. 50-64).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року залишено без змін (а.с. 65-74).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що встановлено ст. 629 ЦК України.

Так, судом встановлено, що 17 лютого 2016 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №0 відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 415057,58 грн., шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача в національній валюті, а ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 7 238,97 грн., 17 числа кожного місяця, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 17.11.2047, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (а.с. 15-16).

Позичальник був належним чином ознайомлений з усіма умовами кредитного договору та погодився з ними, про що свідчить його підпис в договорі.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що передбачено ч.1 ст. 628 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини, що передбачено ст. 217 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ЦК України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку про те, що правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Згідно ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час укладення кредитного договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За змістом ч.5 ст. 11, та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час укладання кредитного договору, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім процентної ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

В постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 640/2755/16-ц (провадження № 61-32088св18) зазначено, що нормами цивільного законодавства передбачено як визнання правочину недійсним в цілому, так і визнання недійсним окремих його положень, а також передбачено можливість визнання правочину недійсним в цілому, якщо недійсність окремих його положень тягне за собою недійсність інших його частин і недійсність правочину в цілому. У разі встановлення, що позичальнику не була надана повна та достовірна інформація про умови кредитування і сукупну вартість кредиту та визнання недійсними окремих умов про встановлення несправедливих платежів та комісій: за дії, які банк вчиняє на власну користь; які не є послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», при відсутності достатніх даних для визнання решти умов і договору в цілому несправедливими, відсутності достатніх даних щодо нечесної підприємницької практики чи введення позивача в оману, відсутні правові підстави для визнання кредитного договору недійсним у цілому, не встановивши обставин, які можна кваліфікувати як несправедливі умови і які можуть мати наслідком недійсність договору загалом. У разі встановлення, що позичальник здійснював платежі на виконання умов договору, які визнанні недійсними, він має право на проведення відповідного перерахунку, або повернення зайво сплачених коштів. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення цієї статті застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Оскільки умова договору про надання споживчого кредиту, що передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемною, то визнання її недійсною в судовому порядку не потребується. Вимог про застосування наслідків недійсності вказаної умови кредитного договору позивач не заявляла.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, при укладенні спірного договору, позичальнику ОСОБА_1 було надано всю необхідну інформацію, сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, зокрема щодо загальної суми наданого кредиту, а також порядку сплати кредиту, про що свідчить його власноручний підпис на договорі. Більше того, підписавши вищезазначений оспорюваний кредитний договір, отримавши кредит та використавши їх за цільовим призначенням, позивач, тим самим ніяким чином не заперечував проти умов договору, що свідчить про погодження сторонами усіх умов договору.

Крім того, 22.07.2017 позивач вже звертався до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу із позовною заявою до АТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, про визнання недійсним Договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 17.02.2016, та у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором АТ «УкрСиббанк» звернувся 30.01.2018 із зустрічною позовною заявою до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу,з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 17.02.2016.

02.04.2020 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено рішення, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.11.2020, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання договору про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 17.02.2016 недійсним - відмовлено, задоволено зустрічний позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 17.02.2016, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 437682,58 грн.

Таким чином, позивачем не надано належних і допустимих доказів про те, що умови договору є несправедливими. При цьому, спірний договір був укладений за участю і згодою позичальника, позивач підписавши договір зобов`язався виконувати умови спірного договору, не зазначив про їх несправедливі, хоча міг відмовитися від підпису, тому відповідно не порушує жодного принципу договірних зобов`язань, у зв`язку з чим, суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання кредитного договору недійсним.

На підставі ст.ст. 11,18 Закон України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 6, 203, 204, 215, 546, 626-628, 638, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 43, 49, 76-78, 81, 133, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору фіктивним правочином, визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складено та підписано 17 листопада 2021 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», місцезнаходження: 61001, м. Харків, пр. Московський, 60, .

Суддя: