"16" січня 2021 р. м. Київ
Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Марфіної Н. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь завданні збитки у розмірі 8258,02 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. та витрати пов`язані з наданням правової допомоги в сумі 4500,00 грн..
Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що відповідач є винним у ДТП, яка мала місце 01.12.2018 року в м. Києві за участю автомобіля «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , на момент вчинення ДТП між власником транспортного засобу «Опель» д.н.з НОМЕР_1 та ПрАТ «СК «Вусо» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів оформленого як Поліс №АМ/2240205 від 05.01.2018 року. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП. Оскільки на момент вчинення ДТП цивільна правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована за Договором добровільного страхування власників транспортних засобів №28-0101-01Р/0351 укладеного з ПАТ «СК «Українська Страхова Група», ОСОБА_3 звернувся до страховика з вимогою відшкодувати завдані матеріальні збитки при ДТП. Страховиком потерпілої особи виплачено страхове відшкодування на суму 9258,02 грн.. В свою чергу, страховик потерпілої особи звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з вимогою відшкодувати суму страхового відшкодування, ПрАТ «СК «ВУСО» визнало вказану подію страховим випадком та відшкодувала на рахунок ПАТ «СК ««Українська Страхова Група» суму страхового відшкодування у розмірі 8258,02 грн. Оскільки, відповідач зник після вчинення ДТП страхова компанія набула права регресної вимоги. Позивач вказує, що він набув право вимоги у зв`язку з укладеним між ним та ПрАТ «СК «Вусо» Договору №15/07/2020 про відступлення прав вимоги від 15 липня 2020 року.
29 жовтня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмовідокази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Судом встановлено, що 30 листопада 2018 року між Пат «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_3 укладено Договір добровільного страхування №28-010-01Р/0351, зв умовами договору, об`єктом страхування є автомобіль «Тойота» д.н.з. НОМЕР_3 (а. с. 13)
Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.
Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
04 грудня 2018 року, ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «СК «Українська Страхова Група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а. с. 18).
11 березня 2019 року ПАТ «СК «Українська Страхова Група» звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України. (а. с. 12)
Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власника наземних транспортних засобів, оформленого як поліс №АМ/2240205 за умовами договору об`єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль «Опель», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.с. 11)
Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 17)
Як встановлено судом в мотивувальній частині постанови суду: « ОСОБА_2 , 01 грудня 2018 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, керуючи транспортним засобом «Opel Vectra» державний номер НОМЕР_1 , рухався по Броварському проспекту, 17, у місті Києві, не був уважний, не урахував дорожню обстановку, здійснив в`їзд в зону дії дорожнього знаку «В`їзд заборонено», при зміні напрямку руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Camry» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Крім того, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний».
Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою..
За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
Згідно положень п.38.2.1 (в) ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником.
Виходячи з предмету позову та наведених позивачем правових підстав щодо звернення з цим позовом до суду, позивач зазначає, що на виконання зобов`язань за Договором добровільного страхування наземного транспорту за №28-0101-01Р/0351 від 31 листопада 2018 року, ПрАТ «СК «Вусо» виплачено ПАТ «СК «Українська страхова група», страховику потерпілої особи, страхове відшкодування у розмірі 8258,02 грн, оскільки відповідач залишив місце ДТП, тому у страхової компанії виникло право звернутись до відповідача ОСОБА_2 , як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування фактично понесених витрат по виплаті страхового відшкодування.
Як вбачається з матеріалів справи, 15 липня 2020 року, між ПрАТ «СК «Вусо» та ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір цесії №15/07/2020 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.
Згідно Додатку №1 до Договору №02/07/2020 про відступлення прав вимоги, ПрАТ «СК «Вусо» передало а ФОП ОСОБА_1 прийняв право вимоги до ОСОБА_2 на суму 8258,02 грн. за Договором обов`язкового страхування №АМ-2240205, укладеного між ПрАТ «СК «Вусо» та ОСОБА_2 (а. с. 9).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)
Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Судом встановлено, що 30.01.2019 року між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_4 укладено Договір про надання правової допомоги № 30/01/19, предметом якого є надання Адвокатом правової допомоги клієнту з метою захисту та відновлення порушених, невизнаних, оспорюваних прав та законних інтересів Клієнта, які виникли у останнього на підставі Договорів про відступлення прав вимоги та інших, укладених ФОН ОСОБА_1 (а.с. 29)
Згідно п. 4.1. Договору, детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати Клієнтом Адвокату гонорару фактичних витрат пов`язаних із виконання даного договору, погоджується за взаємною згодою сторони та оформляється додатковою Угодою (угодами) до цього Договору.
Згідно Додаткової угоди № 113 до Договору про надання правничої допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року, сторони за цією Додатковою угодою домовились, що вартість послуг Адвоката за Договором становить 4500,00 грн.
Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені витрати на правничу допомогу, в той час суд вбачає за необхідне зменшити розмір правничої допомоги, передбачений згідно Договору про надання правничої допомоги № 30/01/19 від 11.08.2020 року до суми 3500,00 грн., - що є правомірним розподілом витрат з огляду на складність справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та ціною позову, а також значенням справи для сторони.
В той же час, такі витрати як супровід та контроль судової справи на суму 1000,00 грн. не підтверджені належними доказами, крім того провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тож, такі витрати є необгрунтовані.
Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн., які сплачено позивачем за подання даного позову до суду.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.3, 11, 14, 988, 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 8 , 25, 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, 274 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн..
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 16 січня 2021 року.
Учасники справи:
Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 );
Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )