Ухвала

11 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 206/3009/15-ц

провадження № 61-17963св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року у складі судді Румянцева О. П. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Деркач Н. М., Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк», банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 03 липня 2008 року, що складається із: заборгованості за кредитом - 7926,42 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 4596,78 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 369,27 дол. США, штрафу (фіксована складова) - 11,88 дол. США, штрафу (процентна складова) - 1611,00 дол. США, а всього 14515,35 дол. США, а також судові витрати по справі в сумі 3654,00 грн.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року, позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 03 липня 2008 року, що складається із: заборгованості за кредитом - 7926,42 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 4596,78 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 369,27 дол. США, штрафу (фіксована складова) - 11,88 дол. США, штрафу (процентна складова) - 1611,00 дол. США, а всього 14515,35 дол. США, а також судові витрати по справі в сумі 3654,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у сумі 19 327,49 доларів США, суд першої інстанції виходив з того, що штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення - свідчить про недотримання положень статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення, а також у даному випадку нарахування неустойки у розмірі 19 327,49 дол. США, є явно завищеним та не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частини третьої статті 509 та частин першої, другої статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, у разі, якщо Верховний Суд при розгляді даної справи зробить висновок, що позовна заява позивача підлягає задоволенню, застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту за період з 05 березня 2010 року по 11 червня 2010 року у розмірі 1 209, 37 дол. США, заборгованості по відсотках за період з 03 липня 2009 року по 11 червня 2010 року у приблизному розмірі 1 804,26 дол. США.

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалами Верховного Суду від 19 лютого 2021 року, 23 квітня 2021 року ОСОБА_1 продовжено строк на усунення недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі № 206/3009/15-ц, витребувано справу з суду першої інстанції.

У липні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» подало відзив на касаційну скаргу за підписом представника Крилової О. Л., в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року залишити без змін.

У липні 2021 року матеріали цивільної справи № 757206/3009/15-ц надійшли до Верховного Суду.

Водночас ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 363/1834/17 (провадження № 61-13108св19) за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра» про захист прав споживача та визнання частково недійсним кредитного договору.

Ухвала мотивована, зокрема, тим що аналіз постанови Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) свідчить, що умова договору, яка передбачає комісію, є нікчемною, оскільки є платою, встановлення якої заборонено, зокрема, частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», отже такі умови договору порушують публічний порядок (стаття 228 ЦК України). При цьому частина третя 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є незмінною у редакції цього Закону від 07 грудня 2000 року № 2121-III, який набрав чинності 17 січня 2001 року.

При цьому, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) не відступила чи не уточнила висновки, зроблені у справі № 718/194/17 (провадження № 61-29385сво18).

Між тим, у справі № 6-1746цс16 Верховний Суд України кваліфікував умови договору, що передбачала комісію, як оспорювану, і залишив в силі рішення суду першої інстанції, який визнав таку умову недійсною. Тому здійснення протилежної кваліфікації умови договору, що передбачала комісію, є по своїй суті відступом від висновків Верховного Суду України.

Аналогічний висновок, з посиланням на наведену постанову Верховного Суду України у справі № 6-1746цс16, зокрема викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 444/484/15-ц (провадження № 61-10156св18).

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 27 квітня 2021 року справа № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 25 травня 2021. У подальшому розгляд справи було неодноразово відкладено. В останнє розгляд справи відкладено на 14 грудня2021 року.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 206/3009/15-ц до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 206/3009/15-ц зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 363/1834/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук