СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/714/21

пр. № 2/759/2946/21

16 листопада 2021 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Горбенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Скиданенко Г.В. розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сімї (Орган опіки та піклування) Святошинської в м. Києві РДА про зміну прізвища дитини та внесення змін до актового запису про народження, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну прізвища дитини та внесення змін до актового запису про народження дитини.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка перебувала з 2009 року у шлюбних відносинах із відповідачем. За час спільного проживання у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Відповідач впродовж тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивач зазначає, що малолітня донька постійно проживає разом із нею, відповідач не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не проявляє ініціативи щодо її виховання, не цікавиться щоденним життям дитини, не здійснює матеріальне утримання та не надає будь-яку іншу допомогу тощо. При цьому, у дитини постійно виникають питання щодо різних прізвищ. Оскільки, батько добровільно вирішити питання про зміну прізвища дитини не бажає, позивач вимушена звернути до суду із даним позовом та просить суд змінити прізвище її доньки « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », а також внести відповідні зміни до актового запису про її народження.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2021 року справу було відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

05 жовтня 2021 року ухвалою Святошинського районного суду міста Києва підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено до судового розгляду з повідомленням сторін.

У судове засідання позивачка не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, який іменував запереченнями, де зазначив, що він заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що він утримує доньку, надсилає їй кошти, спільно з донькою їздить на відпочинок за кордон, окрім того на такі поїздки сама позивач надавала нотаріально завірений дозвіл. До своїх заперечень відповідач надав докази. Перед початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі та просив відмовити у позові.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність представника.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 12.09.2009 року перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_3 ». Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.07.2015 року. Копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 підтверджується зміна прізвища позивача з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 , її батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва у 2015 році шлюб між сторонами розірвано (справа №759/9132/15) (а.с.13-14).

Позивачка в своїй позовній заяві посилається на те, що вона та її донька мають різні прізвища, що викликає у дитини запитання, відповіді на які, з урахуванням віку дитини, можуть негативно позначитись на її вразливій психіці, а тому і звернулася до суду з даним позовом. Також позивачка посилається на те, що відповідач мало спілкується з донькою, вихованням в достатній мірі не займається, матеріально не забезпечує. В той же час дані доводи з цих підстав, суд не може вважати обґрунтованими, оскільки ані довідки про несплату аліментів, ані інших доказів до суду не надано.

Окрім того, суду не надано доказів вирішення спору в досудовому порядку, не надано доказів звернення позивача до органу опіки та піклування для прийняття Висновку органу опіки та піклування щодо доцільності зміни прізвища дитини.

Також суд враховує і те, що твердження позивачки про можливість виникнення в подальшому будь-яких непорозумінь чи труднощів з приводу питання прізвища дитини « ОСОБА_3 », є нічим іншим як припущенням, що не може бути покладено в обґрунтування прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно положень ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 148 СК України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

За змістом правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 серпня 2018 року у справі №759/3363/16-ц, тлумачення частини п`ятої статті 148СК України дозволяє зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них відноситься: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини.

Інтереси дитини у зміні прізвища можуть полягати у її бажанні, звичках, прив`язаності до членів її сім`ї.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про зміну прізвища дитини, позивачка стверджує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, та те, що зміна прізвища буде відповідати інтересам дитини, жодного доказу ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків не надано.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, прізвище дитині, як зазначено у статті 145 СК, присвоюється при вчиненні запису акта про народження. Реєстрацію прізвища дитині провадять органи РАЦС, коли між батьками досягнута про це згода. Прізвище присвоюється дитині на все життя. Оскільки батьки мають однакові права щодо своїх дітей незалежно від того, з ким із них проживають діти, то для зміни прізвища дитини потрібна згода обох батьків. Дати згоду на зміну прізвища без згоди другого з батьків можливо лише за наявності умов, коли створилися незвичайні обставини у житті дитини і якщо її інтереси вимагають зміни її прізвища. Посилання позивача на те, що вона та її донька мають різні прізвища, що викликає дискомфорт та ускладнює відносини в школі, спричиняє моральну шкоду, суд не може вважати незвичайними обставинами, що створилися у житті дитини.

Вирішуючи позовні вимоги, суд приймає до уваги те, що згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Преамбулою, статтями 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 28 Цивільного кодексу України, ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Статтею 145 Сімейного кодексу України визначено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частиною 5 статті 148 Сімейного кодексу України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатньої кількості доказів на підтвердження обставин справи, а тому у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити.

З огляду на висновок суду про відмову в задоволенні позову, вимога про стягнення судових витрат задоволенню не підлягає.

Керуючись: ст.ст. 145, 148 СК України, ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сімї (Орган опіки та піклування) Святошинської в м. Києві РДА про зміну прізвища дитини та внесення змін до актового запису про народження - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Київського апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Святошинський районний суд м.Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Н.О. Горбенко