Ухвала

13 січня 2021 року

м. Київ

справа № 2-7734/11

провадження № 61-19161ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровська міська рада, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про визнання права власності,

встановив:

23 грудня 2020 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2020 року (про відкриття апеляційного провадження та поновлення ОСОБА_6 строку на апеляційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року) та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року (за результатами апеляційного перегляду рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року) у вищевказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на наступне.

У касаційній скарзі заявник вказує, що ухвала Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2020 року оскаржується на підставі частини другої статті 406 ЦПК України, а підставами її оскарження зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та наводить обґрунтування.

Разом з тим, касаційна скарга не містить посилання на підстави оскарження постанови суду апеляційної інстанції за результатами перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).

Окрім того, відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Заявник сплатив судовий збір у сумі 1 320, 40 грн.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102, 00 грн, то особі, яка подала касаційну скаргу, в частині оскарження ухвали необхідно сплатити судовий збір у розмірі 402, 40 грн.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року встановлено, що 26 грудня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом, у якому висловив дві немайнові вимоги та майнову вимогу (просив визнати за ним право власності на нерухоме майно, ціну позову не встановлено).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року скасовано рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року в частині задоволення зустрічного позову та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У разі якщо у касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само із урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Статтею 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» встановлено, що з 01 січня 2011 року розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі складає 941, 00 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (2 823 грн), а за подання позовної заяви немайнового характеру 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) такий обов`язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п`ятою статті 216 ЦК).

Отже, з урахуванням наведеного заявникові необхідно самостійно розрахувати судовий збір за подання касаційної скарги в частині оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року та доплатити різницю суми судового збору відповідно до вимог закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Таким чином, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), а також самостійно розрахувати судовий збір з урахуванням ціни зустрічного позову та доплатити його різницю.

У відповідності до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов