Справа № 462/7683/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 січня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Фіс В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивачка 1 грудня 2020 року звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1989 року і від спільного подружнього життя мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак спільне життя у неї з відповідачем не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на шлюб та сім`ю. Починаючи з 1994 року відповідач став зловживати спиртними напоями, провокувати сварки, під час яких неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З вересня 2018 року вони не підтримують сімейних відносин, чому їх сім"я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. За наведеного просить шлюб розірвати.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі відповідача, який до суду не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, проте наявних у справі доказів достатньо для ухвалення рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1989 року і від спільного подружнього життя мають двох повнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом беззаперечно встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, виникали сварки, з вересня 2018 року вони не підтримують сімейних відносин, позивачка не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не підтримують сімейних відносин вже довгий час, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення

На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, керуючись ст.ст. 109-112 СК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 12 листопада 1989 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №4310.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1.