Справа № 692/1168/20
Провадження № 4-с/692/1/21
У Х В А Л А
12 січня 2021 року смт. Драбів
Драбівський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Левченко Л.О.,
за участю секретаря Савенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича та визнання даних дій незаконними і скасування винесеної постанови, -
Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі каргою на дії приватного виконавця Недоступа Г.І. та визнання даних дій незаконними і скасування винесеної постанови по зведеному виконавчому провадженню № 61899159 від 11.11.2020р.
Скаржник обґрунтовує скаргу тим, що 15.11.2020р. засобами листування отримав від приватного виконавця Недоступа Д.М. постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.11.2020р. ОСОБА_1 вважає що дана постанова винесена з порушенням законодавства України, оскільки він постанови по зведеному виконавчому провадженню № 61899159 від 22.04.2020р., на яку посилається ОСОБА_2 при винесенні постанови про опис та арешт майна (коштів) від 11.11.2020р. не отримував. Також скаржник посилається на порушення приватним виконавцем ст.ст. 18, 20 Закону України «Про виконавче провадження» так як 11.11.2020р. з 11.00 год. до 11.40 год. на час винесення постанови про опис та арешт майна боржника за адресою АДРЕСА_1 перебував у себе вдома разом з сім`єю та у цей час окрім них у домоволодінні нікого не було.
Крім того, вважає дії приватного виконавця незаконними, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 895-ІХ від 16.09.2020р. передбачено випадки неможливості примусового звернення стягнення на майно, що віднесено до об`єктів житлового фонду.
Тому просить визнати дії приватного виконавця Недоступа Д.М. незаконними та скасувати винесену приватним виконавцем постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.11.2020р.
19.11.2019 року скаргу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.
Приватний виконавець Недоступ Д.М. надав відзив на скаргу вх. № 4167/20- Вх від 01.12.2020р. у якому зазначив, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 61899159 за виконавчими листами: № 2-104/10 від 01.06.2010р., № 2-103/10 від 15.03.2010р., виданими Драбівським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» боргу. 22.04.2020р. виконавцем винесено постанову про об`єднання відкритих виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 61899159, тому твердження заявника про порушення виконавцем норм закону з причин не надсилання скаржнику постанови про відкриття «Зведеного» виконавчого провадження є невірним, адже такого процесуального документа не існує. Також пояснив, що винесення постанови від 11.11.2020р. про опис та арешт майна (коштів) боржника відбулось за даними технічної документації, оскільки боржник не надав можливості оглянути майно. Вважає, що постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника винесена з дотриманням вимог закону України «Про виконавче провадження», а тому в задоволенні скарги ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі.
Ухвалою суду від 03 грудня 2020 року до участі в справі залучено в якості заінтересованої особи - стягувача АБ «Украгазбанк».
Заінтересована особа надала письмові пояснення по скарзі боржника на дії приватного виконавця вх. № ЕП-1028/20-Вх від 11.12.2020р., відповідно до яких вважає, що приватний виконавець Недоступ Д.М. під час винесення постанови від 11.11.2020р. про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1 діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а наведені в скарзі підстави для визнання дій незаконними не відповідають фактичним обставинам справи. Так, 23.02.2010 року заочним рішенням Драбівського районного суду Черкаської області по справі № 2-104/10 було прийнято рішення про стягнення з гр. ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 00-197/08 від 16.03.2008 року в сумі 23 406,70 дол. США та 820,89грн. у якому зазначено «У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ...звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру житловою площею 36,6 кв.м, загальною площею 59,3 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_3 ...».
На виконання даного рішення суду було видано виконавчі листи про стягнення коштів з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру. Виконавчі листи були передані на виконання до Державної виконавчої служби у межах строків пред`явлення виконавчих листів до виконання 3-х років. Оскільки коштів від реалізації предмета іпотеки було недостатньо для погашення заборгованості ОСОБА_1 , то АБ «УКРГАЗБАНК», застосував право передбачене положенням ч.7 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої, якщо сума, одержана від реалізації предмета іпотеки, не покриває вимоги іпотекодержателя, він має право отримати решту суми з іншого майна боржника у порядку, встановленому законом, тобто продовжувати стягнення суми боргу з боржника. АБ «УКРГАЗБАНК» подав виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 вказаного боргу в примусовому порядку для виконання в межах строку пред`явлення виконавчих листів до виконання приватному виконавцю Недоступу Д.М, а той відкрив виконавчі провадження.
Вважає, що приватний виконавець Недоступ Д.М. при прийнятті постанови по опису та арешту майна боржника по зведеному виконавчому провадженню ВП №61899159 по стягненню з боржника заборгованості діяв в межах повноважень наданих приватному виконавцю Законом України «Про виконавче провадження». Вказаним Законом та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року не передбачено обов`язкову участь боржника при складанні постанови про опис та арешт майна боржника. Про обов`язковий факт повідомлення боржника про складений оскаржуваний процесуальний документ ОСОБА_1 не оскаржує, так як був належним чином повідомлений. Скаржник ОСОБА_1 не довів належним чином, що дії приватного виконавця Недоступа Д.М. не відповідають вимогам діючого законодавства України та не надав суду належних та достатніх доказів в обґрунтування своїх вимог, а тому АБ «УКРГАЗБАНК» вважає, що його скарга не підлягає до задоволення.
У судовому засіданні скаржник наполягав на задоволенні скарги, вказавав, що оскаржувана постанова винесена без виїзду приватного виконавця за місцем розташування будинку та клопотав про допит свідків - понятих, що зазначені в постанові про опис та арешт майна. Пояснив, що у зв?язку з описом та арештом майна виконавцем порушено його право на житло. Суть скарги полягає не в тому, що постанова від 11.11.2020р. порушила його право, а в тому, що вона винесена з порушенням вимог законодавства.
У судовому засіданні приватний виконавець Недоступ Д.М. проти задоволення скарги заперечував з тих підстав, що всі виконавчі дії ним були вчинені згідно вимог чинного законодавства в межах процедури виконавчого провадження. Пояснив, що він провів опис за межами будинковолодіння за даними технічної документації у зв?язку з тим, що боржник не надав йому доступу безпосередньо до будинковолодіння. Вказане підтверджується підписами понятих в постанові. Скаржник не обґрунтовує яке саме його право було порушене приватним виконавцем та наводить припущення, що його не було на місці вчинення виконавчої дії. Крім того, саме порушення процедури не є підставою для скасування постанови. Доводи скарги вважає надуманими та направленими на затягування виконання рішень суду. Щодо посилання скаржника на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» зазначив, що описане майно не є предметом іпотеки, тому вказаний закон не розповсюджується на описане майно.
Судом було задоволено клопотання та викликано свідків - понятих, що зазначені в постанові про опис та арешт майна від 11.11.2020р.
У судове засідання поняті, зазначені в постанові про опис та арешт майна від 11.11.2020р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з`явились, поштові повідомлення повернулись з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи скаржника та заперечення приватного виконавця, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Як зазначено в постанові, згідно повідомлення Михайлівської сільської ради Драбівського р-ну Черкаської обл., житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 066 га, яка обліковується за боржником ОСОБА_1 та є неприватизованою, інші відомості про земельну ділянку відсутні. Опис проведено за даними технічної документації в зв`язку з відсутністю доступу до будинку та ненадання боржником можливості оглянути майно. Постанова винесена в присутності понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також представника стягувача ОСОБА_7 . На описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користування ним без права відчуження. Зазначено, що боржнику копія постанови буде надіслана поштою.
Матеріали справи містять відмітку про отримання 15.11.2020р. ОСОБА_1 поштової кореспонденції від приватного виконавця ОСОБА_2 .
Як вбачається з матеріалів вказаної скарги ОСОБА_1 не погоджується із винесеною постановою, якою описано та накладено арешт на майно боржника, та просить суд визнати дії приватного виконавця незаконними, а винесену постанову скасувати, вважаючи що приватний виконавець Недоступ Д.М. порушив ст.ст. 18, 20 Закону України «Про виконавче провадження» та звертаючи увагу суду на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 895-ІХ від 16.09.2020р.
При цьому скаржник не зазначає, які саме вимоги ст.ст. 18, 20 Закону України «Про виконавче провадження» порушив приватний виконавець, які саме дії є незаконними та можуть мати наслідки у вигляді скасування постанови про опис та арешт майна боржника, а також не надав суду жодних доказів наявності обставин, на які посилається в скарзі. Крім того, не навів доводів та не надав доказів щодо застосування до даних відносин норм, які передбачені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 895-ІХ від 16.09.2020р.
Нормами ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Таким чином із норм чинного законодавства вбачається, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а виконавці при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.
Згідно ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, передбачено можливість залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, які залучаються постановою виконавця.
Суд зазначає, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.
Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки (ст. 18 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди (п.2 ч.5 ст. 56 Закону) .
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.
Підпунктом 1 пункту першого Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, який набрав чинності 7 червня 2014 року, визначено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна, або таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином судом встановлено, що скаржник має невиконані боргові зобов`язання встановлені рішеннями суду та для виконання яких видано відповідні виконавчі листи.
Суд констатує, що скаржником не було доведено належними та допустимими доказом факту порушення приватним виконавцем норм ст.ст. 18,20 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо обов`язків і прав виконавців, обов`язковості вимог виконавців та участі експерта, спеціаліста та суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання у виконавчому провадженні.
Суд зазначає, що закон спрямований на забезпечення належного виконання рішень суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Таким чином, виходячи із системного аналізу норм права та доказів, вивчених судом у судовому засіданні, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що вказана скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича та визнання дій протизаконними і скасування винесеної постанови.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Л.О. Левченко

Повний текст ухвали виготовлений 16 січня 2021 року.