Справа № 459/656/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокаль в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом та просить визнати право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, зокрема: квартири АДРЕСА_1 ; цегляного гаражу АДРЕСА_2 ; земельної ділянки під № НОМЕР_1 , орієнтовною площею 0,0453га для ведення садівництва та городництва, яка знаходиться в садівничому кооперативі «Золотий ренет», що в м.Соснівка Львівської області та мотоцикла ММВЗ 3-112-12, 1992 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 і стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги мотивує наступним.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та за час спільного проживання ними було придбано вищевказане майно

Оскільки квартира, гараж, земельна ділянка та мотоцикл марки «ММВЗ 3-112-12» придбані за час перебування у шлюбі, то є спільним майном подружжя та за ним слід визнати право власності на 1/2 частину майна, з огляду на рівність часток подружжя в об`єкті спільної сумісної власності.

25.06.2021р. представник відповідача - адвокат Брух А.О. надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково.

Свої заперечення мотивує наступним.

Земельна ділянка площею 0,0453га для ведення садівництва та городництва, яка знаходиться в садівничому кооперативі «Золотий ренет» набута ОСОБА_2 в порядку приватизації частини земельного фонду України на підставі рішення виконкому від 26.06.1997р. №121 та 22 сесії 5 скликання від 29.10.2009р. №234 Соснівської міської ради і не відноситься до спільного сумісного майна подружжя.

Що стосується іншого набутого під час шлюбу майна, то таке набуте за час перебування в шлюбі та підлягає поділу.

25.06.2021р. представник відповідача - адвокат Брух А.О. подав зустрічну позовну заяву в якій просить провести поділ спільного майна подружжя, в порядку визнати спільною сумісною власністю подружжя: квартиру АДРЕСА_1 , цегляний гараж АДРЕСА_2 ; мотоцикл ММВЗ 3-112-12, 1992 р.в., двигун № НОМЕР_2 , д.н. НОМЕР_3 та в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 , цегляного гаражу АДРЕСА_2 ; мотоциклу ММВЗ 3-112-12, 1992 р.в., двигун № НОМЕР_2 , д.н. НОМЕР_3 .

13.07.2021р. позивач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив, в якому просив наведене стороною відповідача у відзиві на позовну заяву, в частині поділу земельної ділянки не брати до уваги.

Представник позивача - адвокат Надільний В.М. надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, вказує, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, у вирішенні зустрічного позову покладається на розсуд суду.

Представник відповідача - адвокат Брух А.О. надав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та вказує, що первинні позовні вимоги визнає частково, зустрічний позов просить задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.10.1988 року по 02.04.2018р., що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та рішенням Червоноградського міського суду Львівської області.

Однак незважаючи на розірвання шлюбу між сторонами, вони і надалі продовжують проживати разом, що визнається учасниками та стверджується довідкою про склад сім`ї №3459 від 24.02.2021р.

Згідно реєстраційного посвідчення на квартиру встановлено, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу 13.03.2002р. за реєстровим №681.

Як встановлено з технічного паспорта за ОСОБА_1 04.09.1992р. зареєстрований мотоцикл ММВЗ 3-112-12, 1992 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

Крім цього, згідно довідки від 15.09.2000р. та рішення Соснівської міської ради від 30.08.2000р. встановлено, що гараж АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до роз`ясень, викладених у п. 24 постанови Пленому Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає розподілу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 370 ЦК України, частки майна дружини та чоловіка у спільній сумісній власності є рівними.

Таким чином, Сімейним кодексом України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З дослідженого в судовому засіданні Державного акту на право власності на земельну ділянку встановлено, що земельна ділянка № НОМЕР_1 , яка надана для ведення садівництва, площею 0,0453га, що розташована в садовому кооперативі «Золотий Ренет» в м.Соснівка Львівської області належать на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому від 26.06.1997р. №121 та 22 сесії 5 скликання від 29.10.2009р. №234 Соснівської міської ради.

Відповідно до статті 61 СК України в редакції, чинній станом на 2 жовтня 2007 року, приватизовані одним із подружжя земельні ділянки не належать до об`єктів права спільної сумісної власності.

Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: «об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації». Вказана норма набула чинності з 8 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року.

Натомість статтю 57 СК України доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації.

Із урахуванням вказаних змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 8 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 8 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 12 серпня 2020 року, справа №626/4/17.

Судом встановлено, що земельна ділянка надана для ведення садівництва набута ОСОБА_2 внаслідок безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації та є її особистою власністю, оскільки набута нею до 8 лютого 2011 року.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 ; цегляний гараж № НОМЕР_4 , що знаходиться у м.Соснівка, провулок Привокзальний Червоноградського району Львівської області та мотоцикл ММВЗ 3-112-12, 1992 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3набуті сторонами в шлюбі за спільні кошти подружжя, тому вищевказане майно в силу приписів ст. 60 СК України є спільним сумісним майном сторін, а тому їх частки у ньому є рівними.

Вирішуючи питання щодо поділу спільного майна сторін суд приходить до висновку про доцільність проведення наступного розподілу.

Враховуючи те, що частки у спільному сумісному майні є рівними тому слід визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , на 1/2 частину цегляного гаражу АДРЕСА_2 та на 1/2 частину мотоцикла ММВЗ 3-112-12, 1992 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину цегляного гаражу АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину мотоцикла ММВЗ 3-112-12, 1992 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 ; цегляний гараж № НОМЕР_4 , що знаходиться у м.Соснівка, провулок Привокзальний Червоноградського району Львівської області та мотоцикл ММВЗ 3-112-12, 1992 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину цегляного гаражу АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину мотоцикла ММВЗ 3-112-12, 1992 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.11.2021р.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий: Л. Ю. Фарина