Справа № 486/905/20
Провадження № 2/486/48/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматовій Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 , в інтересах якої звернулась ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Южноукраїнська міська рада Миколаївської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_4 , третя особа Южноукраїнська міська рада Миколаївської області,

В С Т А Н О В И В:

03 липня 2020 року ОСОБА_2 звернулась в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центр надання адміністративних послуг Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, в якому просить зобов`язати ОСОБА_4 не чинити їй перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зняття його з реєстрації за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені відповідач ОСОБА_4 змінив прізвище на « ОСОБА_4 » 12 вересня 2015 року.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що їй та відповідачу належить на праві приватної часткової власності по 1/2 частці кожному квартири АДРЕСА_2 . В зазначеній квартирі зареєстрований лише ОСОБА_4 , який є її сином. Зазначила, що ОСОБА_4 є громадянином Російської Федерації, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 . У спірній квартирі з 2006 року не проживає, його особистих речей в квартирі не має, участі в її утриманні та оплаті житлово-комунальних послуг не приймає. За місцем нового мешкання в Російській Федерації має постійне місце працевлаштування та повертатись на Україну лише для того, щоб знятись з реєстрації за місцем мешкання наміру не має. Наявність його реєстрації в квартирі створює для неї додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, окрім того в подальшому вона має намір продати квартиру.

09 вересня 2020 року представник позивача надала до суду уточнену позовну заяву, в якій змінила вимоги позовної заяви та просила визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_4 , просила також залучити до участі у справі Южноукраїнську міську раду Миколаївської області.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 вересня 2020 року у справі було замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центр надання адміністративних послуг Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на Южноукраїнську міську раду Миколаївської області.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились. Представник позивача на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розглядати справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Судовий збір з відповідача на її користь просила не стягувати.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участи, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник третьої особи Южноукраїнської міської ради Миколаївської області не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує та просить розглядати справу без його участі.

Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Статтею 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Статтею 346 ЦК України врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Згідно частин першої та другої статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно відмітки в копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданому 28 липня 1998 року Южноукраїнським МВ УМВС України в Миколаївській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1 /а.с. 7 зворот/.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , по 1/2 частці кожен /а.с. 17/.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Южноукраїнськ Миколаївської області документований паспортом громадянина Російської Федерації /а.с. 95-96/.

Згідно відмітки в перекладі з копії даного паспорту 24 червня 2008 року ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_3 /а.с. 10/.

Як видно з копії свідоцтва про зміну імені відповідач ОСОБА_4 змінив прізвище на « ОСОБА_4 12 вересня 2015 року /а.с. 94/.

Як вбачається з копії акту № 2 про не проживання, члени правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шевченко/6" ОСОБА_7 та ОСОБА_8 провели обстеження квартири АДРЕСА_1 та склали даний акт про те, що в зазначеній квартирі ніхто не перебуває /а.с. 18/.

Згідно з п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

У даному випадку правовідносини виникли між співвласниками, тобто квартира АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Підстави для визнання особи ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке в певній мірі йому належить, відсутні.

Посилання позивача щодо тієї обставини, що наміру позбавляти сина власності вона не мала, а лише намагалась зменшити витрати на утримання житла, які покладено на неї, суд не приймає, як і не приймає визнання відповідачем позову, про що постановлено відповідну ухвалу.

Зняття з реєстрації місця проживання особи відбувається на підставі Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207.

Суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту її прав, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої звернулась ОСОБА_2 , відмовити в позові до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Южноукраїнська міська рада Миколаївської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Петровське Луганської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Южноукраїнськ Миколаївської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне найменування третьої особи: Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, 55002, вул. Дружби народів, б.48, м. Южноукраїнськ, Миколаївської області.

Повне рішення буде складено протягом десяти днів здня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова