Провадження № 2/760/6160/21
в справі № 760/4214/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі:головуючого-судді - Букіної О.М.,

за участі секретаря - Конішевського Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Марс - 5», про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Марс - 5», про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 , видане Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 29 липня 2020 року, актовий запис №448.

Вказує, що у відповідності із заповітом, посвідченим державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Русіною Н.О. 10 лютого 1998 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла позивачу належну їй на праві власності квартиру під номером АДРЕСА_1 .

Посилається, що 04 лютого 2021 року вона звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Алейнік Л.О. з питання видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_2 . Для цього вона подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину та всі необхідні документи.

Стверджує, що на підставі її заяви про прийняття спадщини нотаріусом було заведено щодо майна померлої спадкову справу №50/2020 від 03 грудня 2020 року та в той же день вона отримала від нотаріуса Алейнік Л.О. постанову №16/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Зазначає, що нотаріусом Алейнік Л.О. для отримання інформації щодо належності померлій нерухомого майна було направлено запит до комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за №133/02-14 від 03.12.2020, в якому просила надати інформацію про реєстрацію права власності в установленому порядку до 01 січня 2013 року на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 .

На вказаний запит за №38865 від 04.12.2020 нотаріусом отримана відповідь, що згідно з даними Бюро право власності на вказану вище квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі довідки, виданою ЖБК «МАРС-5» №б/н від 14.05.1992, зареєстрованого в Бюро 28.07.1992 за реєстровим №563/32663.

Вказує, що також для виготовлення та отримання дублікату втраченого документа 18.12.2020 за №138/02-14 року нотаріусом було направлено запит до Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації.

На вказаний запит за №108/26-1666 від 31.12.2020 отримана відповідь, з якої вбачається відсутність документа, що встановлює право власності, з якого необхідно виготовити дублікат.

В подальшому нотаріусом 21.01.2021 року за №7/02-14 було направлено запит до ЖБК «МАРС-5» для виготовлення та отримання дублікату втраченого документа.

Стверджує, що на цей запит за №26/01-01 від 26.01.2021 ЖБК «МАРС-5» надав відповідь, що дублікат довідки, виданої ЖБК «МАРС-5» від 14 травня 1992 року на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_2 , надати неможливо у зв`язку з відсутністю архіву ЖБК «МАРС-5».

Посилається, що відповідно до Реєстраційного посвідчення, яке знаходиться в Інвентаризаційній справі на домоволодіння АДРЕСА_2 за 1992 рік, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації виконкому Київської міської Ради народних депутатів, кооперативна квартира АДРЕСА_3 і зареєстрована за ОСОБА_3 на праві особистої власності на підставі довідки ЖБК «МАРС-5» №б/н від 14.05.92 р.

На запит нотаріуса Алейнік Л.О. за №38865 від 04.12.2020 до КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» отримана аналогічна відповідь, в якій інформується, що гідно з даними Бюро право власності на вказану вище квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 (рос. мова) на підставі довідки, виданою ЖБК «МАРС-5» №б/н від 14.05.1992, зареєстрованого в Бюро 28.07.1992 за реєстровим №563/32663.

Вказує, що наступним доказом належності квартири померлій ОСОБА_2 є паспорт №б/н від 20 травня 1969 року на ім`я ОСОБА_2 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , що розміщена в ЖБК «МАРС-5».

Як вбачається із записів в даному паспорті, вартість квартири станом на 20.05.1969 становить 4660 крб. 32 коп. та ОСОБА_2 внесла пайовий внесок в розмірі 1867 крб. 83 коп. Розмір позики, яка підлягає до сплати протягом 13 років становила на той час 2567 крб. 24 коп.

Отже, зазначені вище документи є доказами того, що спірна квартира належала на праві власності ОСОБА_2 , а тому вона мала повне права як її власник заповідати її будь-кому, в тому числі і позивачу.

Зазначає, що відповідно до тексту заповіту, вона є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 , а саме квартири АДРЕСА_1 , а тому у суду є необхідні і достатні підстави визнати за нею право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом після її смерті.

З урахуванням викладеного, просить суд позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

18.02.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.02.2021 року у справи було відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

23.04.2021 представником відповідача Київської міської ради - Харитоновим М.С. було подано відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві представник відповідача просить суд ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства.

15.04.2021 приватним нотаріусом КМНО Алейнік Л.О. було надано до суду копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.06.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. 25.10.2021 представником позивача було подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому у відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд провести розгляд справи за його відсутності.

Третя особа у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд вважає за можливе розглянути подану справу за відсутності сторін які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с. 61).

Відповідно до заповіту від 10.02.1998 посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Русіною Н.О., ОСОБА_2 заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (а.с. 62).

03.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса КМНО Алейнік Л.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с. 60).

04.02.2021 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса КМНО Алейнік Л.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 74).

04.02.2021 приватним нотаріусом КМНО Алейнік Л.О. було відмовлено ОСОБА_1 у свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с. 75).

Відповідно до ст.1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

У відповідності до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1268 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно із ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як вбачається із Інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № КВ-2020 №38865 від 04.10.2020, згідно із даними реєстрових книг Бюро, кв. АДРЕСА_1 на прав власності зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі довідки, виданої ЖБК «Марс-5» № б/н від 14.05.1992, зареєстрованого в Бюро 28.07.1992, за реєстровим № 563/32663 (а.с. 21).

20.05.1969 ОСОБА_2 було видано паспорт, як члену ЖБК «Марс-5» на 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Відповідно п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.

За положеннями п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом.

За положеннями ст.15 Закону України «Про власність», який діяв до 27 квітня 2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, створена фізичними і (або) юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської чи іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на основі самоврядування. Порядок набуття права власності на кооперативну квартиру суттєво відрізняється від приватизації державного житлового фонду.

Кооперативна квартира спочатку є приватною власністю кооперативу як юридичної особи, а після повної виплати членом кооперативу пайового внеску переходить в його приватну власність як фізичної особи (ст. 384 Цивільного Кодексу України). При цьому всі господарські, прибудинкові споруди, а також прибудинкова територія залишаються у власності кооперативу.

Таким чином, суд приймає до уваги, що померла ОСОБА_2 набула право власності на кооперативну квартиру у встановленому законом порядку, оскільки вартість квартири повністю виплачена та вона була прийнята в члени кооперативу.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач вчинила всі необхідні дії для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , але видати свідоцтво про право власності в порядку спадкування неможливо за відсутністю оригіналів правоустановлюючих документів на спадкове майно.

У зв`язку з вище викладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 328,1218,1223,1260,1270 ЦК України, ст.ст.12,13,76,81,258,259,263-265,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Марс - 5», про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , ІПН: НОМЕР_2 ) право власності на квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Букіна