Справа №489/5936/21
Провадження №2/489/2558/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Бодюл А.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила: надати дозвіл на тимчасовий виїзд з межі України за кордон до Литовської Республіки з 20 грудня 2021 року по 15 лютого 2022 року, малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 у супроводі матері ОСОБА_1 , зобов`язавши її повернути дитину в Україну після терміну перебування за кордоном. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.06.2016 по 15.02.2017. Шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею. Відповідно до судового наказу виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області від 29.09.2017 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, відводить дитину на систематичні огляди та виконує приписи лікаря. ЇЇ син, ОСОБА_4 у лютому, квітні та червні 2021 року переніс захворювання, внаслідок чого імунітет ослаб, тому вона має намір вивезти свого сина на оздоровлення до Литовської Республіки. Крім того, виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Всі витрати на поїздку понесе її близький друг ОСОБА_5 , який забезпечить їх перебування за кордоном. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати згоди на виїзд дитини за кордон.

Ухвалою суду від 24.09.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засідання позивачка та її представниця підтримали позовні вимоги.

Відповідач заперечував проти задоволення позову. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. У судовому засідання пояснив, що є рішення Служби у справах дітей, яким встановлено часи побачення з дитиною, але позивачка його не виконує, у зв`язку з чим він звертався до органів поліції. Вважає, що оскільки ОСОБА_1 не виконує законодавство України, вона не буде виконувати й законодавство іншої країни та може не повернути дитину до України. Зазначив, що наддасть дозвіл, якщо позивачка буде надавати можливість спілкуватись з дитиною.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановленні наступні факти та відповідні правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2016 року. Шлюб між сторонами розірвано 15 лютого 2017 року, свідчення чого є Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідченням чого є свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 5). З часу розірвання шлюбу малолітня дитина проживає виключно з позивачкою та перебуває на її повному утриманні.

Судовим наказом Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29.09.2017, стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 16.06.2021 за вих. № 523-01-11, ОСОБА_4 регулярно спостерігається у лікаря педіатра, проходить необхідне обстеження. Рекомендації лікаря мати дитини виконує. В 2021 році, зверталися за медичною допомогою, а саме: 02.2021, 04.2021, 06.2021.

Позивачка має намір разом з дитиною поїхати до Литовської Республіки, для оздоровлення та розширення світогляду дитини, проте цього вона не може зробити без згоди батька дитини. Відповідач не бажає надати нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий на виїзд дитини у Литовської Республіки.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини за вимогами статті 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч.2 ст.ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересування по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно ч.2 ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-XII від 21.01.1994, який регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері, оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

14 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків.

З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Разом з тим за змістом положень статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини.

Наведене узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18).

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим із батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки.

Суд вважає переконливими та такими, що не викликають сумнівів, твердження позивачки, що поїздка здійснюватиметься для оздоровлення та відпочинку дитини на короткий термін, без мети постійного проживання за межами України, тобто без порушення прав відповідача. Відповідач не навів суду жодного переконливого аргументу у підтвердження поважності причин не надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення її повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозвіл на виїзд малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон до Литовської Республіки без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_3 на період з 20 грудня 2021 року по 15 лютого 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «16» листопада 2021