Справа № 521/7395/21
Провадження № 2/521/3576/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року м. Одеса
30 вересня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Роїк Д.Я.
за участю секретарів судового засідання Гончаревській І.В. Коноваловій К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)», Ліквідаційної комісії з припинення державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовними вимогами до Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)», Ліквідаційної комісії з припинення державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку у зв`язку із звільненням з роботи у розмірі по день постановлення рішення,та моральної шкоди, в яких зазначав, що на сьогоднішній день Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» знаходиться в стадії припинення шляхом ліквідації. Наказом Міністерства Юстиції України №3302/К від 30 липня 2018 року покладено на ОСОБА_1 виконання обов`язків директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)», наказом Міністерства Юстиції України №1879/к від 03 липня 2019 року був увільнений від виконання обов`язків директора державного підприємства. Наказом ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» №17 ОС/19 від 22 липня 2019 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду начальника сектору організації виробництва, маркетингу, збуту та матеріально-технічного постачання підприємства з посадовим окладом згідно 13 тарифного розряду, де він і працює до цього часу.
Станом на 01 травня 2021 року Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» має заборгованість зі сплати позивачу заробітної плати станом на 01.03.2021 року яка становить 139643,96 грн.
Він неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо виплати заборгованості по заробітній платі, однак це не дало ніяких результатів.
Згідно з довідкою відповідача №2/9/02-09 від 11.02.2021 року станом на 01.03.2021р. заборгованість складає 139643,96грн.
Також позивачем зазначено, що внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 40 000 грн, яка виразилася в душевних стражданнях, наслідком яких стало погіршення фізичного та душевного стану, змушений докладати значних зусиль для організації свого життя та родини, зважаючи на економічний стан країни, карантин у зв`язку з пандемією коронавірусу, він є людиною похилого віку, через тривалі незаконні дії відповідача з приводу несвоєчасної виплати заробітної плати його переживання негативно вплинули на його фізичний стан.
Посилаючись на викладене, просив стягнути з Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 139643 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку у зв`язку із звільненням з роботи у розмірі по день постановлення рішення, та моральну шкоду в сумі 40 000 грн.
в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а саме зворотним поштовим повідомленням із відміткою про причини повернення «За закінченням терміну зберігання». Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву в запропонований судом строк відповідачем не подано.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Врахувавши позицію сторін, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
За ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України ДП «Підприємство державної кримінально- виконавчої служби України ( № 51) від 03.09.2018 року № 20/ОС-18 позивача було призначено виконувачем обов`язків директора державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України ( № 51) заступника начальника державної установи «Південна виправна колоні ( № 51) з виробництва з посадовим окладом згідно 17 тарифного розряду».
Наказом Міністерства юстиції України ДП «Підприємство державної кримінально- виконавчої служби України (№ 51) №1 О/С-19 від 19 липня 2019 року позивача звільнено з 19 липня 2019 року відповідно до п.2 ч. 1 ст. 23 та п. 2 ч.1 ст. 36 КзпП України.
Наказом Міністерства юстиції України ДП «Підприємство державної кримінально- виконавчої служби України (№ 51) №17/ОС-19 від 22 липня 2019 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника сектора організації виробництва, маркетингу, збуту та матеріально=технічного постачання ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 51) згідно 13 тарифного розряду з 22 липня 2019 року.
01.06.2021 р. позивач отримав попередження Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» про скорочення його посади.
Наказом Міністерства юстиції України №985/5 від 16.03.2020р. наказано припинити шляхом ліквідації юридичну особу - Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)».
Відповідно до копії трудової книжки, запис №11 від 04.06.2021 року , позивач звільнений з посади начальника сектору організації виробництва, маркетингу збуту та матеріально-технічного постачання за п. 1 ст. 40 КзпП України згідно Наказу № 1о/с від 04.06.2021 року.
Згідно довідки Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» №2/6-02-09 від 11.02.2021р. існує заборгованість по заробітній платі позивача, яка станом на 01.03.2021 року становить 139643,96 р.
Доказів про виплату вказаної суми відповідачем позивачу станом на день розгляду справи до суду не надано.
Таким чином заборгованість по заробітній платі складає 139643,96 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Згідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.
Так, згідно ч.ч.1,2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Виходячи з того, що з боку відповідача були порушені охоронювані законом трудові права позивача, що призвело останню до необхідності зі свого боку докладати додаткових зусиль для організації свого звичайного образу життя, суд вважає, що позивачу було завдано моральну шкоду, що є підставою для її стягнення згідно ст.237-1 КЗпП України.
Судом встановлено, що відповідачем порушені права позивача на своєчасну виплату заробітньої плати, позивач не міг користуватись грошима, які йому належать.
Суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ту обставину, що порушення прав позивача тривало значний час, необхідно з відповідача на користь позивача стягнути моральну шкоду в розмірі 14 000 грн., що буде достатнім для відновлення попереднього стану.
Керуючись ст.ст.94, 115, 233, 237-1 КЗпП України, ст.23 Цивільного кодексу України, ст.ст.76-78, 83, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» в особі ліквідаційної комісії з припинення Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51) про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» )» в особі ліквідаційної комісії з припинення Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі в сумі 139643 ( сто тридцять дев`ять тисяч шістсот сорок три ) гривні 96 копійок.
Стягнути з Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» )» в особі ліквідаційної комісії з припинення Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 14 000,00 гривень.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Стягнути з Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№51) в особі ліквідаційної комісії з припинення Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51) на користь держави суму неоплаченого судового збору у розмірі 1536,44 гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Малиновського районного суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 );
Суддя: Д.Я. Роїк