Справа № 524/3526/20
Провадження №2-др/524/2/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі: головуючого судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, -
28 грудня 2020 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, в якій позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь кошти у розмірі 4800 грн. у повернення сплачених судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу.
12 січня 2021 року до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 з найменуванням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якій відповідач у дійсності просив відмовити позивачеві у задоволенні заяви про стягнення сплачених витрат на правничу допомогу.
У судове засідання учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви.
Позивач ОСОБА_1 просила заяву розглянути за її відсутності та відсутності її представника.
Інші учасники справи про причини своєї неявки суд не повідомили.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Справа була розглянута з ухваленням рішення по суті 23 грудня 2020 року.
Позов ОСОБА_1 було задоволено.
Змінено спосіб стягнення аліментів, стягнутих за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 18 серпня 2016 року у справі за № 537/3570/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання малолітньої дитини (аліментів) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 кошти (аліменти) на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 18 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття на стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 коштів (аліменти) на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Питання щодо відшкодуванню позивачеві понесених та оплачених нею витрат на правничу допомогу не було вирішено остаточно, оскільки представник позивача подав 23 грудня 2020 року письмову заяву, в якій вказав про те, що документи у повному обсязі щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу будуть подані упродовж 5-ти днів після ухвалення рішення.
Щодо витрат на правничу допомогу, які були оплачені відповідачем, то суд дійшов висновку про їх невідшкодування, оскільки позов був задоволений у повному обсязі.
Судом достовірно встановлено, що позивачем у справі на підтвердження доказів щодо надання правничої допомоги було надано до суду копію ордера серії ПТ №115034 від 11.06.2020 року на надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на адвоката Касіт О.В., копію договору за № 08/20 від 06.02.2020 р., що був укладений та підписаний між АО «Декстро» та позивачем, копію розрахунку вартості правничої (правової) допомоги за договором № 08/20 від 06.02.2020 р., копію рахунку-фактури за вказаним договором, копію банківської квитанції про сплату коштів на правничу допомогу у розмірі 4800 грн, копії акту приймання-передачі наданих послуг від 24 грудня 2020 року та уточненого розрахунку правничих витрат.
Договір за № 08/20 про надання правничої (правової) допомоги був укладений та підписаний 06.02.2020 р. між представником-керуючим АО «Декстро» (далі АО) та позивачем, де у п. 1 «предмет договору» було зазначено про те, що клієнт (позивач) доручає, а АО приймає на себе зобов`язання надати правничу допомогу в обсязі та на умовах передбачених договором з покладенням обов`язку на клієнта щодо здійснення оплати вартості фактичних наданих послуг.
Первісно до позовної заяви було додано копію попереднього розрахунку вартості правничої допомоги, відповідно до якого визначено гонорар на загальну суму 4800 грн., у тому числі за підготовку позовної заяви про розірвання шлюбу, стягнення аліментів 1800 грн., представництво інтересів в судах 1-ї інстанції (в межах міста) 2400 грн., підготовка заяви, запиту 600 грн. У позовній заяві позивач зазначала, що такий розрахунок є попереднім (орієнтовним).
Позивач оплатила вартість правничої допомоги 07.02.2020 року на підставі рахунку-фактури від 06.02.2020 р., що підтверджуєтьсякопією банківської квитанції про сплату коштів на правничу допомогу у розмірі 4800 грн.
21 грудня 2020 року між позивачем та АО було узгоджено уточнення розрахунку правничої допомоги, згідно якого вартість правничої допомоги не була змінена та залишена у попередньому розмірі 4800 грн., із зазначенням по видам: - підготовка позовної заяви 1800 грн; - ознайомлення з матеріалами справи 600 грн.; - підготовка заяв, клопотань, розрахунку, інших документів 1200 грн за 2 заяви по 600 грн. кожна; - підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення 1200 грн. Отже, з уточненого розрахунку чітко постає, що сторони договору про надання правничої допомоги не зазначали про участь адвоката в судових засіданнях. Крім того, факт підготовки та подання до суду заяв, клопотань, розрахунків підтверджується тим, що позивач подавала первісний та уточнений розрахунок вартості та видів наданої правничої допомоги, заяву(клопотання) про витребування доказів, зокрема щодо витребування інформації від Адміністрації ДПС України про перетин відповідачем кордону України, заяву про ухвалення додаткового рішення.
24 грудня 2020 року позивач та представник АО підписали акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги відповідно до умов договору та остаточно уточненого розрахунку видів та вартості правничої допомоги.
Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Ці самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Отже, позивачем була здійснена фактична оплата вартості наданих їй у дійсності адвокатами вказаного АО послуг правничої допомоги, розмір та види, а також вартість кожного із видів послуг правничої допомоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, такими, що не містять ознак штучного походження.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У ч. 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. (п. 43 - 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі за № 755/9215/15-ц).
Відповідач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження своєї заяви щодо звільнення його від сплати позивачеві понесених останньою витрат на правничу допомогу, а також на підтвердження факту неспівмірності, надуманості (штучності), надмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а також на підтвердження того, що розмір оплачених позивачем витрат на правничу допомогу суттєво впливає на майновий стан відповідача, порушує право відповідача на захист права власності у контексті ст. 1 Протоколу (колишнього Першого Протоколу) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно ст. 270 ЦПК України визначено обставини і підстави для ухвалення додаткового рішення, а саме:
1. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
5. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Отже, заява позивача підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 4800 грн. у повернення сплачених витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 188, 190-192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 137, 141, 258, 264, 265, 270, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 кошти у розмірі 4800 грн. у повернення сплачених витрат на правничу допомогу.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
Третя особа: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
Додаткове рішення виготовлено 18 січня 2021 року.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Додаткове рішення набирає законної сили у випадку неподання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: