Справа №751/7336/21
Провадження №2/751/1649/21
15 листопада 2021 р. місто Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігів
в складі: головуючого - судді Павлова В.Г.
при секретарі Овдій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та з централізованого водовідведення -
КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять: визнати поважними причини пропуску позовної давності для звернення до суду з позовною заявою; стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 7166 грн 65 к., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2020 року у розмірі 3733 грн 83 к., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2020 року у розмірі 2678 грн 28 к., інфляційні витрати - 462 грн 15 к., 3% річних від простроченої суми - 202 грн 39 к.; стягнути з відповідача судові витрати.
Заявлені вимоги мотивують тим, що відповідач до 22.04.2020 року являвся власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена інформація стала відома підприємству із звернення громадянки ОСОБА_2 на адресу КП «Харківводоканал» у відповідь на претензію, щодо заборгованості.
Облік нарахувань та оплат за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 .
Обов`язок щодо оплати КП «Харківводоканал» послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, наданих за адресою: АДРЕСА_1 до 22.04.2020 року покладено на ОСОБА_1 .
Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 року розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця.
Заборгованість відповідача за надані послуги з водопостачання та водовідведення становить 7 166 грн 65 к., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2020 року у розмірі 3733 грн 83 к., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2020 року у розмірі 2678 грн 28 к., інфляційні витрати - 462 грн 15 к., 3% річних від простроченої суми - 202 грн 39 к.
КП «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке здійснює водопостачання та водовідведення у м. Харкові. Із врахуванням кількості боржників - фізичних осіб, строк заборгованості яких перевищує 3 роки, підприємство повинно щорічно подавати до суду 7-8 тисяч позовних заяв і заяв про видачу судового наказу про стягнення заборгованості.
Про зміну власника житла КП «Харківводоканал» стало відомо лише у січні 2021 року після звернення нового власника.
Сума судового збору, встановлена для пред`явлення позовних заяв і заяв про видачу судового наказу, юридичними особами, суттєво обмежує можливість підприємства своєчасно, в межах строку позовної давності звертатися до суду для стягнення заборгованості по всім боржникам. Перевага надається боржникам з найбільшою сумою боргу. У зв`язку з чим, просять вважати, що строк позовної давності для звернення до суду пропущено з поважних причин.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
У зв`язку з цим, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що даний позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідач ОСОБА_1 являвся власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та був абонентом, тобто вторинним водокористувачем КП «Харківводоканал» і забезпечувався питною водою та відводом стоків.
Згідно договору купівлі - продажу квартири від 22.04.2020 р. ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_3 квартиру за номером АДРЕСА_1 (а.с.16-18).
Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Згідно ч. 2 п. 5 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572, споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.
Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.
При цьому договір купівлі-продажу від 22 квітня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_3 спірну квартиру, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).
Стаття 7 Закону Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" присвячена обов`язкам співвласників багатоквартирного будинку.
Положеннями цієї статті є встановлення у її частині другій правила, відповідно до якого кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Крім того, частина третя цієї ж статті передбачає, що у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення набуття новим власником усіх обов`язків попереднього власника як співвласника.
Тлумачення наведеної норми права у системному зв`язку з вище наведеними нормами надає можливість дійти висновку про те, що у даному випадку йдеться про перехід від попереднього власника до нового власника обов`язків саме як співвласника багатоквартирного будинку, передбачені законом, а не боргів попереднього власника з оплати за житлово-комунальні послуги.
Тобто з моменту переходу права власності на квартиру попередній власник втрачає права і обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, а новий власник набуває прав і обов`язків співвласника такого будинку. Адже згідно з частиною першою статті 2 Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.
Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.
Згідно наданого розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 відкритого на ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.4-7) сума заборгованості за послуги централізованого водопостачання з 01.01.2016 року по 30.04.2020 року становить 3 733 грн 83 к., за послуги централізованого водовідведення з 01.09.2015 року по 30.04.2020 року становить 2 768 грн 28 к.
Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Застосування судом строків позовної давності можливе лише за заявою відповідача, зробленою до винесення рішення по справі, проте відповідачами такого клопотання не заявлено.
У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Закріплена в п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст.625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність передбачена ч.2 ст.625 ЦК України.
У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 462,15 грн. - індексу інфляції за час прострочення та 202,39 грн. - 3% річних від простроченої суми (а.с.4-7).
Враховуючи, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст.258 ЦК України, суд приходить до висновку, що суми нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони нараховані на виниклу заборгованість.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що відповідач порушив вимоги ст.ст.67,68 ЖК України щодо необхідності і своєчасності оплати за надані комунальні послуги, внаслідок чого необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь КП Харківводоканал».
У зв`язку з задоволенням позову, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2270,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 141, 223, 247, 280-282, 354, ст.ст. 526, 610, 611 ЦК України, ст.ст.64-68 ЖК України, суд -
Позов комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Харківводоканал» 7 166 (сім тисяч сто шістдесят шість) гривен 65 копійок заборгованості, із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2020 року у розмірі 3733 грн 83 к., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2020 року у розмірі 2 678 грн 28 к., інфляційні витрати - 462 грн 15 к., 3% річних від простроченої суми - 202 грн 39 к..
Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір в розмірі 2270,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідач - ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Суддя В.Г Павлов