Справа № 932/8650/20
Провадження № 2/932/890/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кондрашова І.А.,

за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А.,

представників позивача Грачова М.С., ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Стрєльнікова Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди. Позов мотивований тим, що 28.04.2020 року о 14 год. 00 хв. позивач на своєму автомобілі «БМВ 320» купе, реєстраційний номер НОМЕР_1 пересувався по вул. Тополина, у м. Дніпрі, де біля будинку 22 «Н» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі його автомобіля і автомобіля відповідача марки «Daewoo», модель «Lanos», з реєстраційним номером НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340, 00 грн.

Позивач звернувся до офіційного СТО для ремонту автомобіля. Згідно калькуляції вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 45 133, 67 грн. Страхова компанія «Аркс» виплатила позивачу лише 28 120, 76 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь різницю між страховим відшкодуванням, яке виплачено страховою компанію та фактично понесеними ним витратами на відновлювальний ремонт автомобіля у розмірі 17 012, 91 грн.

Крім цього, позивач вважає, що до ДТП автомобіль перебував у ідеальному стані, був небитим, і позивач мав намір його продати за вищу ціну, проте після ДТП автомобіль втратив товарну вартість внаслідок порушення відповідачем ПДР та завдання шкоди, тому ОСОБА_3 має компенсувати позивачу втрату товарної вартості автомобілю, яку оцінює у 48 487, 80 грн. як упущену вигоду. Крім того, за весь час, доки автомобіль перебував у ремонті, позивач та його родина змушені були користуватись послугами таксі. Загальна вартість послуг таксі становить 1 946, 00 грн.

Також позивач пережив моральний стрес та страждання у зв`язку із перебуванням автомобіля в ремонті, зниження його вартості, необхідності довготривалого ремонту, що позбавляло можливості пересуватись на автомобілі містом, їздити у справах тощо. Моральну шкоду оцінює у 15 000, 00 грн.

З цих підстав позивач просить суд, з урахуванням «уточнення» позовних вимог, стягнути з ОСОБА_3 на свою користь матеріальні збитки у розмірі 67 446,71 грн. (частина вартості відновлювального ремонту у розмірі 17 012, 91 грн., втрата товарної цінності транспортного засобу у розмірі 48 487, 80 грн.), послуги таксі у розмірі 1946, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000, 00 грн. та судові витрати у сумі 16 965, 80 грн.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки позивач звернувся з вимогою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії «Аркс», у якій його автомобіль був застрахований, а не до страхової компанії відповідача СК «Уніка», тому страхове відшкодування було зменшено. Докази, які надані позивачем в обґрунтування позову, не підтверджують сплату ним саме 45 133, 67 грн. за відновлювальний ремонт автомобіля, оскільки акт приймання передачі виконаних робіт не підтверджує вказаних обставин; витрати на оплату послуг таксі на позивача та дружину не перебувають у причинному зв`язку із заподіянням шкоди; жодним доказом не підтверджено, що автомобіль позивача до ДТП перебував в ідеальному технічному та його вартість була саме 366 811, 00 грн., а продаж його після ДТП є упущеною вигодою. Моральна шкода є необґрунтованою, оскільки належних доказів позивач не надав, а зменшення вартості автомобіля та погіршення його технічного стану, різний відтінок після фарбування, збільшені зазори не є підставою для відшкодування шкоди. Посилання позивача, що у період карантину не працював транспорт, тому він змушений був винаймати таксі, не відповідає дійсності, оскільки транспорт працював, проте з обмеженнями. Судові витрати у розмірі 16 965, 80 грн. необґрунтовані, не надано доказів, що позивачем сплачено за послуги адвоката саме 10 000, 00 грн. Представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування; пункт 2 частини першої статті 980 ЦК України).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий ризик - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.04.2020 року 14 год. 00 хв. у м. Дніпрі, по вул. Тополиній, в районі будинку 22 «Н» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілю позивача марки «БМВ 320» купе, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки «Daewoo», модель «Lanos», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340, 00 грн.

Згідно акту виконаних робіт від 02.06.2020 року, що наданий позивачу офіційним сервісом «BMW» за адресою: АДРЕСА_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ 320» купе, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 45 133, 67 грн. Суд приймає цей документ як належний та допустимий доказ. Посилання представника відповідача на те, що цей акт не підписаний та не підтверджує вартості ремонту, є необґрунтованими, оскільки акт виконаних робіт виданий офіційним СТО, на ньому є штрих код, а підпис документу підтверджується клеймом розподілювача робіт ОСОБА_4 . Підстав ставити під сумнів даний доказ суд не має.

Отже, судом встановлено, що позивачем фактично понесена сума витрат за відновлювальний ремонт автомобілю у розмірі 45 133, 67 грн.

Згідно розрахунку страхового відшкодування, який наданий страховою компанією «Аркс», вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ 320» купе, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 28 120, 76 грн. Зазначена сума була перерахована на користь позивача.

Таким чином, різниця між страховим відшкодуванням, яке виплачено позивачу страховою компанією, та фактично понесеними ним витрат для ремонту автомобіля складає 17 012, 91 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі статтею 1 192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таке деліктне правовідношення виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. ст. 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП майну третьої особи.

Приписи ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачають, що у зв`язку з пошкодженням т/з відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом Т/З з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до вимог ст. 1 194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Приймаючи до уваги, що розміру страхового відшкодування, яке було виплачено позивачу для ремонту автомобіля недостатньо, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 шкоду в сумі 17 012, 91 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення упущеної вигоди у розмірі 48 487, 80 грн, суд виходить з такого.

Як вказує позивач у позовній заяві, його автомобіль до ДТП перебував в ідеальному технічному стані, був візуально привабливим та небитим. Це істотно збільшувало його вартість та комерційну цінність. Ще до ДТП позивач вирішив продати автомобіль, при цьому розмістив оголошення на популярних сайтах продажу автомобілів рст, авторіа тощо. Автомобіль саме в такому технічному стані, такого року випуску, з невеликим пробігом, коштував більше 330 000, 00 грн. Тому позивач також мав намір продати свій автомобіль за ціну 338 811, 00 грн.

Проте після ДТП та відновлювального ремонту вартість автомобіля істотно знизилась, оскільки автомобіль був в аварії. Тож позивач продав його за нижчу ціну, ніж очікував. Вважає, що відповідач винен в тому, що внаслідок порушення ПДД та завдання йому шкоди, знизилась товарна цінність транспортного засобу, а отже ці витрати є упущеною вигодою.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Враховуючи припис частини четвертої статті 623 Цивільного кодексу України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Отже, підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував.

Суд не може погодитись з позицією позивача щодо відшкодування втрати товарної вартості автомобіля, оскільки товарна вартість транспортного засобу це складна категорія, яка визначається за допомогою багатьох критеріїв. Оцінити товарну вартість того чи іншого автомобілю надзвичайно складно, оскільки автомобіль, який покинув автосалон одразу втрачає 20% вартості, ще не почавши експлуатацію. В подальшому має значення як автомобіль експлуатується, як обслуговується. Має значення також марка автомобілю. Так, зазвичай, автомобілі марки «BMW» не є ліквідними на вторинному ринку, а японські марки автомобілів мають високі продажі.

Твердження позивача, що його автомобіль був в ідеальному технічному та візуальному стані, судом не приймається, оскільки це зводиться лише до особистого переконання позивача та його суб`єктивної думки. При цьому оцінка товарної вартості автомобіля лише за станом кузову, пробігу чи інших показників, є поверхневою. В матеріалах справи немає жодного висновку експерта чи спеціаліста, який би зробив обґрунтований висновок про стан автомобілю. Також визначати вартість автомобіля лише за даними сайтів рст, авторіа є необґрунтованим, оскільки після діагностики автомобіля при продажу може виявитись, що авто перебуває у незадовільному стані.

Суд вважає, що дії відповідача по спричиненню ДТП та нанесення шкоди, не знаходяться у прямому причинному зв`язку із втратою товарної цінності автомобіля. Позивач міг би продати автомобіль як не пошкоджений, і навіть за вищу ціну. Все залежить від кон`юнктури ринку та конкретного покупця, який може бути технічно необізнаний із автомобілями.

Таким чином, суд вважає, що підстави для відшкодування шкоди за втрату товарної вартості автомобіля, відсутні, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З приводу відшкодування понесених витрат за послуги таксі, суд вважає, що вони також задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено, протягом якого часу автомобіль перебував в ремонті, і чи була об`єктивна необхідність користуватись послугами таксі, а не громадського транспорту. При цьому таксі користувалась вся родина позивача, а автомобілем володіє лише позивач. Не зважаючи на те, що дружина позивача має також водійське посвідчення, не доведено, що вона користувалась автомобілем. Суд також враховує, що автомобіль мав незначні пошкодження та був на ходу, тобто міг бути відремонтований у будь-який час, а не одразу після ДТП, а у цей період міг бути використаний в інтересах родини, в тому числі в період карантинних обмежень. За таких обставин, суд не знаходить підстав для відшкодування матеріальних збитків за послуги таксі.

За загальним розумінням, моральна шкода полягає у втратах немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особі.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 означеної постанови передбачається, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Однак позивач взагалі не вказує, в чому полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив при визначенні її розміру та якими доказами вона підтверджується. Той факт, що позивач страждає з приводу того, що його автомобіль побував в ДТП, і після ремонту пофарбовані місця відрізняються від основної частини кузова, з`являються сторонні звуки при русі, збільшились зазори тощо, то ці підстави не можуть слугувати підґрунтям для відшкодування моральної шкоди, а пов`язані з якістю проведеного ремонту, оскільки, як правило, офіційні СТО та дилери не спеціалізуються на якісному кузовному ремонті. Будь-яких доказів немайнових втрат, переживань, стресів позивачем не надано. Посилання на те, що під час дії карантинних обмежень не працював транспорт, є безпідставним, тому що під час карантину робота транспорту не зупинялась в м. Дніпрі повністю, тобто транспорт працював, але з дотриманням протиепідемічних заходів.

Виходячи з цих обставин, суд вважає позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди необґрунтованою і не доведеною, тому вона задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд вважає, що обґрунтованим і справедливим буде стягнення з відповідача лише вартості відновлювального ремонту автомобіля, який не покрила страхова компанія, у розмірі 17 012, 91 грн., оскільки за загальним правилом шкода відшкодовується особою, що її завдала, тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Позивач також просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на його користь витрати, пов`язані із розглядом судової справи у розмірі 16 965, 80 грн., які складаються з послуг адвоката у розмірі 10 000, 00 грн., вартість експертизи у розмірі 3500, 00 грн., послуги копіювання документів у розмірі 102, 60 грн., судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 840, 80 грн., судовий збір у розмірі 2 102, 00 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди, 420, 40 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 2 060, 00 грн.

Вартість експертизи суд не відшкодовує, оскільки вона не є судовою, проведена не в рамках цієї справи, не погоджувалась з відповідачем. Позивач самостійно (добровільно) до подання позову замовив проведення цієї експертизи, тому несе витрати по її оплаті.

Послуги копіювання документів в сумі 102, 60 грн. відшкодування не підлягають, оскільки не є судовими витратами в розумінні ст. 133 ЦПК України, а також не доведено, які саме копії, у якій кількості та для чого саме робив позивач.

Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 606, 21 грн.

Судовий збір у розмірі 420, 40 грн. за подання заяви про забезпечення позову, не може бути відшкодовано, оскільки заява про забезпечення позову розглянута і в її задоволенні відмовлено. В розумінні ст. 141 ЦПК України судовий збір, який покладається на сторони, пов`язаний саме з розглядом позовних вимог (подання позову), а не будь-яких інших заяв з процесуальних питань, тому судовий збір за подання заяви про забезпечення позову не може бути стягнутий з відповідача.

Таким чином, суд вважає можливим стягнути з відповідача частково вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 17 012, 91 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2 060, 00 грн. та судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимогу в сумі 606, 21 грн. В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП не вказаний), про відшкодування шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП не вказаний) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 17 012 (сімнадцять тисяч дванадцять) гривень, 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП не вказаний) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 606 (шістсот шість) гривень, 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП не вказаний) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 060 (дві тисячі шістдесят) гривень, 00 коп.

В іншій частині позовних ОСОБА_2 , відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участі в судовому засіданні протягом 30 днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ