Номер провадження: 22-ц/813/2433/21
Номер справи місцевого суду: 946/85/20
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г. І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 946/85/20

Провадження номер: 22-ц/813/2433/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , діючої від імені ОСОБА_2 , на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Смокіної Г.І. о 15 годині 35 хвилині 16 вересня 2020 року, повний текст рішення складено 25 вересня 2020 року,

встановив:

1. Описова частина

1.1 Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 7 184,00 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що їх спільний з відповідачем син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має вади зору. Відповідно до висновку спеціаліста йому встановлено діагноз - «Міопія середнього ступеня, складний міопічний астигматизм обох очей». На лікування сина нею понесені витрати в загальному розмірі 14 368,00 грн.. Вважає, що з відповідача підлягає стягненню 50% фактично сплаченої нею суми, а саме 7 184,00 грн. (Т. 1, а. с. 1 2 зворотна сторона).

1.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позов ОСОБА_2 , просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначає, що у 2013 році рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з нього були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 500 грн. щомісячно. Аліменти підлягали індексації, станом на час розгляду справи їх розмір становить 2 100,00 грн., що становить більше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане свідчить, що весь час після ухвалення рішення суду він самостійно та у повному обсязі забезпечував потреби сина. Вважає, що його зобов`язання з утримання сина виконанні у повній мірі, враховуючи, що він сплачував аліменти у розмірі більшому ніж необхідно для нормального проживання дитини, харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, збереження здоров`я. Тому, додаткові витрати, які не перевищують розміру витрат, яка мала б нести мати (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в період з грудня 2013 року по час розгляду справи) у повній мірі можуть бути оплачені матір`ю самостійно. Перед розлученням позивачка обманним шляхом, скориставшись його відсутністю, використавши видану їй довіреність на отримання його заробітної плати для утримання сім`ї, зняла з його рахунку кошти у сумі 54 620 доларів США. Вказана сума коштів є достатньою для утримання сина. Він є пенсіонером, розмір його пенсії становить 1 650 грн. Постійно хворіє, у нього стійка втрата працездатності. Його статки є значно меншими ніж розмір стягнутих аліментів на дитину. На його утриманні знаходиться 77-річна мати, яка потребує постійного догляду. Стягнення додаткових витрат на дитину поставить його у край скрутне становище, потягне заборгованість по аліментам, що у свою чергу потягне додаткову відповідальність за їх несплату у вигляді сплати неустойки (Т. 1, а. с. 29 30).

1.3 Позиція позивачки щодо доводів відзиву відповідача на позов

Відповідь позивачки - ОСОБА_1 на відзив відповідача ОСОБА_2 суду першої інстанції не надано.

1.4 Зміст рішення суду першої інстанції, обґрунтування висновків суду

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.09.2020 року вищезазначений позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 7 184 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати (судовий збір) в сумі - 840,80 грн., зарахувавши до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторони є батьками неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження від 17.10.2007 року серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 707 (Т. 1, а. с. 5).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2013 року змінено розмір аліментів, визначений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2012 року, та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т. 1, а. с. 4).

Дитина проживає з матір`ю, що є обставиною, яка відповідачем не оспорюється.

Згідно консультативного висновку лікаря-офтальмолога ТОВ «Ексімер Одеса» від 01.11.2019 року ОСОБА_4 встановлено діагноз - «Міопія середнього ступеня, складний міопічний астигматизм обох очей», рекомендовано серед іншого постійне носіння окулярів/м`яких контактних лінз, лінз нічного носіння (Т. 1, а. с. 9).

За комплексне діагностичне обстеження позивачкою сплачено - 700 грн., що підтверджено фіскальним чеком від 01.11.2019 року (Т. 1, а. с. 10).

Відповідно до рекомендацій лікаря-офтальмолога від 02.11.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ексімер Одеса» укладено договір № 46746/19, предметом якого є - проведення Програми рефракційної терапії на обох очах, яка включає: обстеження та консультації, що необхідні для проведення рефракційної терапії, пару терапевтичних лінз та флакон розчину для обробки лінз, навчання пацієнта користуванню терапевтичними лінзами та періодичний контроль за станом лінз протягом 12 місяців, планові огляди пацієнта за схемою, вартість якої відповідно до п. 3.1 становить 12 100,00 грн. (Т. 1, а. с. 7).

Згідно фіскального чеку № 84426 від 02.11.2019 року за річну програму позивачкою сплачено 12 100,00 грн. (Т. 1, а. с. 8).

Згідно заказам № 6280 від 20.11.2019 року та № 542 від 09.12.2019 року позивачкою додатково сплачено 1 658,00 грн. (862 грн. + 706 грн.), що підтверджено фіскальними чеками від 23.11.2019 року та 12.12.2020 року (Т. 1, а. с. 11, 12).

Загальна сума витрат становить 14 368,00 грн. (12 100 грн. + 700 грн. + 862 грн. + 706 грн.).

Необхідність проведення обстеження та лікування дитини та їх вартість відповідачем не оспорювались.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на матеріальну неспроможність сплатити половину вартості вищевказаної суми з огляду на те, що на теперішній час він є пенсіонером, не працює, єдиним доходом є пенсія в розмірі 1 650,00 грн., хворіє, витрачає кошти на своє лікування. На його утриманні знаходиться непрацездатна матір, яка потребує догляду.

В свою чергу, позивачка стверджувала, що відповідач має можливість сплатити заявлену суму додаткових витрат, оскільки по теперішній час працює на судах іноземних власників, окрім пенсії має дохід у виді заробітної плати моряка, який приховує від суду. Мати відповідача також має самостійний дохід у вигляді пенсії та коштів, які надходять на її банківські рахунки. Отже, вона не перебуває на утриманні відповідача. Стан здоров`я відповідача задовільний.

Згідно довідки Ізмаїльського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.01.2020 року та довідки про доходи від 03.02.2020 року ОСОБА_2 перебуває на обліку з 16.09.2019 року та отримує пенсію за вислугу років, яка станом на січень 2020 року складає 1650,28 грн. (а.с. 31, 32), що перевищує встановлений ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який за відповідний період становив 1 638 грн.

Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.03.2020 року та 28.07.2020 року ОСОБА_2 в період з 24.10.2018 року по 27.07.2020 року періодично перетинав державний кордон України, останній виїзд здійснено - 19.06.2020 року (Т. 1, а. с. 68, 139).

Згідно інформації Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України від 30.03.2020 року ОСОБА_2 останній раз звертався до Ізмаїльської регіональної філії Інспекції у 2019 році з метою підтвердження звання механіка другого розряду та отримав протокол засідання Державної кваліфікаційної комісії від 12.07.2019 року № 0147/2018/01-М (Т. 1, а. с. 93 - 106).

Відповідно до інформації Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) від 03.04.2020 року на ім`я ОСОБА_2 23.07.2019 року видано підтвердження до диплому моряка механіка другого розряду № 10005/2014/1, термін дії - до 12.07.2024 року (Т. 1, а. с. 108 - 119).

Згідно листа КНП «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради від 18.03.2020 року ОСОБА_2 звертався до консультативно-діагностичного відділення 16.08.2019 року з приводу медичного огляду для роботи механіком в приватній фірмі. Був обстежений і оглянутий вузькими спеціалістами та надано висновок про придатність до роботи механіком на 12 місяців. 11.02.2020 року зареєстровано звернення до уролога з діагнозом «доброякісна гіперплазія передміхурової залози 1 ст., хронічний простатит», призначено обстеження (Т. 1, а. с. 64).

Відповідно до заказу Незалежної медичної лабораторії «Смартлаб» від 12.02.2020 року відповідачем сплачено - 609,10 грн., що підтверджено фіскальним чеком від 12.02.2020 року (Т. 1, а. с. 43). За призначенням лікаря-уролога від 18.02.2020 року відповідачем придбано медичні препарати в загальній сумі 713,00 грн. (166 грн. + 547,60 грн.), що підтверджено фіскальними чеками від 19.02.2020 року та 23.02.2020 року (Т. 1, . с. 44).

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що досліджені докази у їх сукупності свідчать про те, що відповідач має можливість періодично виїжджати за кордон, підтверджує кваліфікацію та проходить медогляди для роботи механіком в приватній фірмі. За висновками медоглядів є придатним до роботи. Вказане спростовує твердження відповідача щодо тяжкого матеріального стану та поганого стану здоров`я, який потребує значних витрат на лікування.

До наданих відповідачем доказів відвідування лікаря-уролога у лютому 2020 року та витрат на обстеження та придбання ліків за його призначенням суд ставиться критично з огляду на те, що відповідач звернувся до лікаря після пред`явлення позову до суду. До цього з середини 2018 по лютий 2020 року (Т. 1, а. с. 35 - 40) звертався до лікарів лише з метою проходження медогляду для роботи механіком у приватній фірмі.

Не знайшли свого підтвердження доводи позивачки про те, що мати відповідача - ОСОБА_3 має дохід у вигляді грошових коштів, які надходять на банківські рахунки, та не перебуває на утриманні відповідача (Т. 1, а. с. 66, 69, 77, 92, 121, 140 - 142, 159, 161 - 163). Разом з цим, згідно з довідкою Ізмаїльського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України від 23.03.2020 року ОСОБА_3 перебуває на обліку та отримує пенсію в розмірі - 2 217,71 грн. щомісячно (Т. 1, а. с. 74), що перевищує встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який з липня 2020 року становить 1 712 грн.. Вказане спростовує доводи відповідача про те, що його мати перебуває на його утриманні. Належних та допустимих доказів того, що мати відповідача потребує догляду та відповідач несе додаткові витрати у зв`язку з доглядом за матір`ю суду не надано.

З урахуванням наданих в судовому засіданні пояснень сторін, зібраних у справі доказів, з огляду на передбачений ст. 185 СК України обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню Ѕ частина фактично сплачених нею додаткових витрат на лікування неповнолітнього ОСОБА_4 в сумі 7 184,00 грн. (14 368,00 грн. : 2). Істотних обставин для стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі, меншому, ніж заявлено позивачкою, або звільнення від їх сплати, судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи положення ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі - 840,80 грн. (Т. 1, а. с. 180 180 зворотна сторона, 181 185 зворотна сторона).

1.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_3 , діюча від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

1.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) з врахуванням індексації стягнутих за рішенням суду аліментів на утримання сина їх розмір на час подання апеляційної скарги становить 2 100,00 грн.. Тобто, розмір аліментів становить суму більшу ніж встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Вказане свідчить, що ОСОБА_2 увесь час фактично самостійно та у повному обсязі фінансово забезпечував сина; 2) ОСОБА_2 сплачував аліменти у розмірі більшому ніж необхідно для нормального проживання дитини, харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, збереження здоров`я. Тому, додаткові витрати, які не перевищують розміру витрат, яка мала б нести мати (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в період з грудня 2013 року по час розгляду справи) у повній мірі можуть бути оплачені матір`ю самостійно; 3) заборгованості по аліментам ОСОБА_2 не має; 4) ОСОБА_1 будь-яких додаткових витрат на дитину не несе. Лікування у приватній медичній установі не перевищує суму, яка мала покладатися на матір при дотриманні принципу рівності участі батьків обов`язків щодо дитини; 5) розгляд справи здійснювався упереджено, що підтверджується: 5.1) суд у порушення ст. 260 ЦПК України не навів мотивів постановлення ухвали від 04.03.2020 року про витребування інформації щодо рахунків у банку; 5.2) суд надав критичну оцінку, не взяв до уваги надані відповідачем докази щодо його стану здоров`я; 5.3) таким, що не відповідає дійсним обставинам справи є висновок суду про те, що відповідач звернувся до лікарів тільки після звернення позивачки з позовом до суду; 5.4) суд не дав оцінку обставинам зняття позивачкою з належного відповідачу рахунку в період з 01.04.2009 року по 14.11.2011 року коштів у сумі 54 620 доларів США, яких достатньо для забезпечення лікування дитини та його інших потреб (Т. 1, а. с. 195 199).

1.7 Узагальнені доводи позивачки в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 вказує, що апелянт помилково ототожнює поняття «утримання дитини» та «додаткові витрати на дитину». Додаткові витрати на дитину не є аліментами. Це витрати, пов`язані з особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Заперечення відповідача зводяться виключно до його неможливості сплатити додаткової витрати на дитину у зв`язку з тяжким матеріальним станом та станом здоров`я, що не відповідає дійсності. Відповідач участі у розгляді справи не приймав. Мати відповідача, яка є його представником, не змогла пояснити місцезнаходження відповідача на час розгляду справи та причину перетину державного кордону. Вона заперечувала факт роботи відповідача за кордоном, посилалась на відсутність доказів розміру його заробітку, що суперечить наявним у справі доказам.

Після досягнення пенсійного віку, отримання пенсії за віком, відповідач продовжує перетинати державний кордон. Стан здоров`я відповідача був прийнятий до уваги судом під час стягнення аліментів на утримання дитини. Крім того, відповідач не надав доказів, що на час розгляду справи його хворобливий стан потребує лікування, у зв`язку з чим він не може сплатити додаткові витрати на утримання сина (Т. 2, а. с. 2 3).

2. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.11.2020 року відкрито апеляційне провадження (Т. 1, а. с. 206 206 зворотна сторона).

17.12.2020 року ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2 отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги.

21.12.2020 року до апеляційного суду надійшли доповнення ОСОБА_2 до апеляційної скарги, які не підписанні останнім (Т. 1, . с. 210 210 зворотна сторона). 28.12.2020 року до апеляційного суду надійшли доповнення ОСОБА_2 до апеляційної скарги (Т. 2., а. с. 216 217).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.12.2020 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників (Т. 2, а. с. 9).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.01.2020 року, на підставі ч. 1 ст. 364 ЦПК України, вищевказані доповнення до апеляційної скарги повернуті апелянту.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за предметом позову (стягнення додаткових витрат на дитину) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників та без проведення судового засідання.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 , діючої від імені ОСОБА_2 , не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Сторони є батьками неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 17.10.2007 року серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 707 (Т. 1, а. с. 5).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2013 року змінено розмір аліментів, визначений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2012 року. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т. 1, а. с. 4).

Дитина проживає з матір`ю, що є обставиною, яка відповідачем не оспорюється. Вказані обставини визнані учасниками справи, апеляційний суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 81 ЦК України).

Згідно консультативного висновку лікаря-офтальмолога ТОВ «Ексімер Одеса» від 01.11.2019 року ОСОБА_4 встановлено діагноз - «Міопія середнього ступеня, складний міопічний астигматизм обох очей», рекомендовано серед іншого постійне носіння окулярів/м`яких контактних лінз, лінз нічного носіння (Т. 1, а. с. 9).

За комплексне діагностичне обстеження позивачкою сплачено - 700 грн., що підтверджено фіскальним чеком від 01.11.2019 року (Т. 1, а. с. 10).

Відповідно до рекомендацій лікаря-офтальмолога від 02.11.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ексімер Одеса» укладено договір № 46746/19, предметом якого є - проведення Програми рефракційної терапії на обох очах, яка включає: обстеження та консультації, що необхідні для проведення рефракційної терапії, пару терапевтичних лінз та флакон розчину для обробки лінз, навчання пацієнта користуванню терапевтичними лінзами та періодичний контроль за станом лінз протягом 12 місяців, планові огляди пацієнта за схемою, вартість якої відповідно до п. 3.1 становить 12 100,00 грн. (Т. 1, а. с. 7).

Згідно фіскального чеку № 84426 від 02.11.2019 року за річну програму позивачкою сплачено 12 100,00 грн. (Т. 1, а. с. 8).

Згідно заказам № 6280 від 20.11.2019 року та № 542 від 09.12.2019 року позивачкою додатково сплачено 1 658,00 грн. (862 грн. + 706 грн.), що підтверджено фіскальними чеками від 23.11.2019 року та 12.12.2020 року (Т. 1, а. с. 11, 12).

Загальна сума витрат становить 14 368,00 грн. (12 100 грн. + 700 грн. + 862 грн. + 706 грн.).

Необхідність проведення обстеження та лікування дитини та їх вартість відповідачем не оспорювались. Апеляційний суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання відповідачем (ч. 1 ст. 81 ЦК України).

Згідно довідки Ізмаїльського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.01.2020 року та довідки про доходи від 03.02.2020 року ОСОБА_2 перебуває на обліку з 16.09.2019 року та отримує пенсію за вислугу років, яка станом на січень 2020 року складає 1650,28 грн. (Т. 1, а. с. 31, 32), що перевищує встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який за відповідний період становив 1 638 грн..

Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.03.2020 року та 28.07.2020 року ОСОБА_2 в період з 24.10.2018 року по 27.07.2020 року періодично перетинав державний кордон України, останній виїзд здійснено - 19.06.2020 року (Т. 1, а. с. 68, 139).

Згідно інформації Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України від 30.03.2020 року ОСОБА_2 останній раз звертався до Ізмаїльської регіональної філії Інспекції у 2019 році з метою підтвердження звання механіка другого розряду та отримав протокол засідання Державної кваліфікаційної комісії від 12.07.2019 року № 0147/2018/01-М (Т. 1, а. с. 93 - 106).

Відповідно до інформації Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) від 03.04.2020 року на ім`я ОСОБА_2 23.07.2019 року видано підтвердження до диплому моряка механіка другого розряду № 10005/2014/1, термін дії - до 12.07.2024 року (Т. 1, а. с. 108 - 119).

Згідно листа КНП «Дунайська обласна лікарня» Одеської обласної ради від 18.03.2020 року ОСОБА_2 звертався до консультативно-діагностичного відділення 16.08.2019 року з приводу медичного огляду для роботи механіком в приватній фірмі. Був обстежений і оглянутий вузькими спеціалістами та надано висновок про придатність до роботи механіком на 12 місяців. 11.02.2020 року зареєстровано звернення до уролога з діагнозом «доброякісна гіперплазія передміхурової залози 1 ст., хронічний простатит», призначено обстеження (Т. 1, а. с. 64).

Відповідно до заказу Незалежної медичної лабораторії «Смартлаб» від 12.02.2020 року відповідачем сплачено - 609,10 грн., що підтверджено фіскальним чеком від 12.02.2020 року (Т. 1, а. с. 43). За призначенням лікаря-уролога від 18.02.2020 року відповідачем придбано медичні препарати в загальній сумі 713,00 грн. (166 грн. + 547,60 грн.), що підтверджено фіскальними чеками від 19.02.2020 року та 23.02.2020 року (Т. 1, а. с. 44).

Згідно довідки Ізмаїльського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України від 23.03.2020 року ОСОБА_3 перебуває на обліку та отримує пенсію в розмірі - 2 217,71 грн. щомісячно (Т. 1, а. с. 74), що перевищує встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який з липня 2020 року становить 1 712 грн..

Між сторонами виникли правовідносини щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За правилами, передбаченими ст. 185 СК України,той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дав їм належну правову оцінку, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 половини витрат, понесених позивачкою у зв`язку із хворобою сина, оскільки ці витрати зумовлені негативними фактами хворобою сина, що вимагають додаткових матеріальних витрат на його утримання.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Вищевказані доводи апелянта про достатність стягнутих з нього за рішенням суду аліментів на утримання сина, сплату аліментів у розмірі більшому ніж необхідно для нормального проживання дитини, відсутність заборгованості по аліментам, можливість матері оплачувати додаткові витрати на лікування дитини, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції про можливість сплати відповідачем додаткових витрат на лікування сина.

Позивачка довела наявність додаткових витрат на лікування сина. Суд врахував, якою мірою батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах з огляду на його матеріальний та сімейний стан, стан його здоров`я.

Наявні у справі докази свідчать про те, що ОСОБА_2 може сплатити половину витрат на лікування сина. Ці кошти є додатковими на відміну від коштів, які отримуються позивачкою на утримання сина.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 року по справі № 127/16614/15-ц, від 04.12.2019 року по справі № 320/383/19.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищевказані доводи апелянта не мають наслідком скасування рішення суду першої інстанції, зводяться виключно до необхідності переоцінки доказів. Вищенаведені доводи повторюють доводи відзиву на позов, які були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується апеляційний суд.

Доводи апелянта про упереджений розгляд справи судом першої інстанції, які як на думку апелянта полягають у прийняті немотивованої ухвали від 04.03.2020 року про витребування доказів, надання критичної оцінки доказам відповідача, часу звернення відповідача до лікарів, суд не надав оцінку обставинам зняття позивачкою коштів з рахунку відповідача, не мають наслідку скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів не приймає їх до уваги, виходячи з наступного.

Прийняття ухвали від 04.03.2020 року про витребування доказів (а. с. 59 60) мотивовано судом наявністю клопотання позивачки, положеннями ст. ст. 12, 76, 84 ЦПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 5 ст. 273 ЦПК України). Таким чином, суд має право критично віднестися до деяких наданих учасниками справи доказів.

Обставини щодо зняття позивачкою коштів з рахунку відповідача, які за поясненнями відповідача були здійсненні на підставі виданої ним довіреності, не спростовують висновків суду про наявність обов`язку батька сина брати участь у додаткових витратах на дитину. Крім того, колегія приймає до уваги, що сам відповідач заперечуючи проти позову вказує, що були зняті кошти у розмірі 54 620 доларі США, які надійшли на його рахунок в якості заробітної плати. Крім того, вказані кошти надійшли у період шлюбу (а. с. 30).

3.5 Чи були і ким порушенні, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про невизнання відповідачем права позивачки на отримання від батька їх сина половини додаткових витрат, понесених на лікування дитини.

3.6 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 , діючої від імені ОСОБА_2 , є безпідставними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 , діючої від імені ОСОБА_2 ,відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , діючої від імені ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе