Номер провадження: 22-ц/813/6785/21
Номер справи місцевого суду: 2-1078/11
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" на ухвалу Овідіопольського райнного суду Одеської області від 19 січня 2021 року про відмову в задоволенні заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовною заявою ПАТ "Державний ощадний банк України " до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Ухвалою Овідіопольського райнного суду Одеської області від 19 січня 2021 року в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк", про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати ухвалу Овідіопольського райнного суду Одеської області від 19 січня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою заяву АТ «Ощадбанк» від 15.03.2018 року про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі №2-1078/11 за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України " до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі. Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» в особі філії ООУ АТ «Ощадбанк» судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції у розмірі 211,44 грн. та в суді апеляційної інстанції 2270,00 грн.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 04.11.2021 року з`явився представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" - Саранчук В.С.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.09.2011 року позовні вимоги АТ «Ощадбанк» було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 2075939,52 грн. Вирішено питання судових витрат (Том І: а.с. 86, 86 зворот).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.01.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області в частині стягнення судових витрат скасовано, ухвалено нове рішення у цій частині про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» судових витрат в рівних частках (том І: а.с. 136-138).

Для виконання вказаного рішення суду були видані виконавчі листи №2-1078/11 (у кількості 4 виконавчих листів).

Судом також встановлено, що 22 березня 2018 року представник АТ «Ощадбанк» надав суду заяву про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання (Том І: а.с. 160-161 зворот).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 березня 2018 року заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, по цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено (Том І: а.с. 184-185).

Судом також встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 26.06.2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 березня 2018 року про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів скасовано. Цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (Том ІІ: а.с. 21-24).

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, районний суд виходив з того, що оскільки виконавче провадження було завершено у жовтні 2015 року, тому стягувач повинен був би звернутися до Державної виконавчої служби з відповідним виконавчим листом до жовтня 2016 року. Окрім того, судом також зазначено, що заявником не надано жодного доказу в розумінні ЦПК України, які доводять існування тих обставин на які він посилається в заяві, а саме втрату виконавчого листа, у зв`язку із чим суд не вбачав підстав для задоволення заяви.

Однак , апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, пунктом 17.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

В той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Даної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 08 січня 2020 року у справі № 760/6367/18, від 08 січня 2020 року у справі № 2-5171/10 та від 13 січня 2020 року у справі № 2-12454/10).

Відповідно до статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що 22 березня 2018 року представник АТ «Ощадбанк» подав до суду заяву про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, що підтверджується штамом вхідної кореспонденції суду на заяві. (Том І: а.с. 160-161 зворот).

В обґрунтування вищевказаної заяви, Банк посилався на те, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.09.2011 року позовні вимоги АТ «Ощадбанк» було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 2075939,52 грн. Вирішено питання судових витрат (Том І: а.с. 86, 86 зворот).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.01.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області в частині стягнення судових витрат скасовано, ухвалено нове рішення у цій частині про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» судових витрат в рівних частках (том І: а.с. 136-138).

З метою виконання вищевказаного рішення суду, були видані виконавчі листи №2-1078/11 (окремо на основну суму боргу та судовий збір на кожного з боржників, а всього у кількості 4 виконавчих листів).

Матеріалами справи також встановлено, що 13.10.15 року за вих. №28/01-04/1751/20213, за вих. №28/01-04/1751/20214, за вих.№ 28/01-04/1751/20215 та за вих. №28/01-04/1751/20216 представником АТ «Ощадбанк» через канцелярію Овідіопольського районного управління юстиції в Одескій області було подано заяви про відкриття виконавчого провадження разом з оригіналами вищезазначених виконавчих листів №2-1078/11 по боржникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується штампом вхідної кореспонденцій відділу на вказаних заявах Банку (том І: а.с. 164-167).

Апеляційним розглядом справи також встановлено, що протягом 2016-2018рр., АТ «Ощадбанк», для встановлення актуального статусу виконання вищезазначених виконавчих листів №2-1078/11 по боржникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , банком направлялись відповідні запити до Овідіопольського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, зокрема:

-запит від 11.01.2016 року за вих. № 28/01-03/1751/240 (том І: а.с.171),

-запит від 01.08.2017 року за вих. № 113. 20-13/1751/12238 (том І: а.с.174),

-запит від 01.08.2017 року за вих. № 113.20-13/1751/12239 (том І: а.с.175),

-запит від 23.01.2018 року за вих. № 113.20-13/1751/6631 (том І: а.с.177),

-запит від 23.01.2018 року за вих. № 113.20-13/1751/6635 (том І: а.с.178).

З вищевказаних запитів вбачається, що Банк просив повідомити ДВС про стан виконавчих проваджень та місцезнаходження виконавчих листів № 2-1078/11 від 23 липня 2014 року.

Судовим розглядом справи також встановлено що заявник АТ «Ощадбанк» зазначав, щоз єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, йому стало відомо, що 21 жовтня 2015 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Химичем О.М. були прийняті постанови у виконавчих провадженнях №49053370, №49053511, № 49052764, №49053065 про відмову у відкритті виконавчих проваджень з виконання виконавчих листів № 2-1078/11 від 23 липня 2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі 2075939,52 грн. та 1820, 00 грн.

У відповіді Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області від 09 лютого 2018 року за вх. № 2119 Банку надана інформація про виконавче провадження № 34321581 з виконання виконавчого листа № 2-1078/11 виданого 03 листопада 2011 про стягнення боргу з ОСОБА_2 (том І: а.с. 181).

Проте, як вбачається з запитів Банку, останній просив надати інформацію щодо місцезнаходження виконавчих листів про стягнення боргу з ОСОБА_2 від 23 липня 2014 року, виданих після перегляду справи Апеляційним судом Одеської області, та які були подані до відділу державної виконавчої служби 13 жовтня 2015 року.

Також, у відповіді Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області від 09 лютого 2018 року за вх. № 2120 була надана інформація, що виконавчі листи № 2-1078/11 від 23 липня 2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 у розмірі 2 075 939, 52 грн. та 1820 грн. повернуто стягувачу у зв`язку з відмовою у відкритті виконавчих проваджень згідно постанов від 21 жовтня 2015 року.

Разом з тим, звертаючись до суду 22.03.2018 року із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, Банк зазначав, що на його адресу оригінали вищевказаних виконавчих листів № 2-1078/11 від 23 липня 2014 року разом із постановами від 21 жовтня 2015 року про відмову у відкритті виконавчих проваджень від Овідіопольського ДВС - не надходили.

Більш того, Овідіопольським районним ВДВС також не надано жодних доказів факту направлення відділом чи отримання AT «Ощадбанк» вказаних оригіналів виконавчих листів та постанов.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року (в редакції, чинній на час повернення виконавчих листів), рекомендоване поштове відправлення - це реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M», які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Згідно з пунктом 99 цих Правил рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці 4 пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Таким чином, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу у виконавчому провадженні постанови про повернення виконавчого документа є квитанція про відправлення та повідомлення про вручення рекомендованого листа (подібний правовий викладений у постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року № 6/2515/739/2012).

На виконання вищевказаних вимог закону, Овідіопольським РВ ДВС не надано доказів того, що відділом були надіслані на адресу АТ «Ощадбанк» постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та оригінали виконавчих листів, також відсутні докази отримання постанов про відкриттія виконавчого провадження та оригіналів виконавчих листів № 2-1078/11 від 23 липня 2014 року стягувачем АТ «Ощадбанк».

Таким чином, відсутність підтвердженої інформації щодо отримання чи надіслання Овідіопольським РВ ДВС оригіналів виконавчих листів № 2-1078/11 від 23 липня 2014 року та постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21 жовтня 2015 року стягувачу АТ «Ощадбанк» та відсутність виконавчих документів на виконанні і свідчить про втрату оригіналів виконавчих листів.

На вищевказане, районний суд уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що заявник не надав жодних доказів, які доводять існування тих обставин на які він посилається в заяві, а саме втрату виконавчих листів.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що втрата виконавчих документів позбавляє права стягувача на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 вересня 2011 року, яке законної сили не втратило та боржниками виконано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядуван підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно вимог п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже, невиконання судового рішення є порушенні норм Конституції України, які є нормами прямої дії.

Що стосується строку, встановленого для пред 'явлення виконавчого листа до виконання, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тількиз часомбезпосередньої обізнаностіособи пропевні обставини(фактипорушення їїправ),а йз об`єктивноюможливістю цієїособи знатипро ціобставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року втратив чинність.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частинами 4 і 5 зазначеної статті передбачено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, при цьому у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно з п.п.5, 7 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виходячи з системного аналізу вимог Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIIIвід 02 червня 2016 року та п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом 3-х років), тобто має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення 3-х річного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05 жовтня 2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02 червня 2016 року.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №910/7155/14, від 28 грудня 2018 року у справі №910/11424/15, від 20 травня 2019 року у справі №904/10285/15.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 05.02.2018 вих. № 40-1907 Овідіопольський РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області повідомив стягувача АТ «Ощадний банк України» про те, що 21.10.2015 року було відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яке в подальшому було закрито з підстав відсутності довіреності стягувача, у зв`язку з чим виконавчий лист було повернуто стягувачу.

21.10.2015 року це дата закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документу АТ «Ощадний банк України».

Таким чином, оскільки виконавче провадження було завершено у 21.10.2015 року, тому стягувач мав право звернутися до Державної виконавчої служби з відповідним виконавчим листом до 21.10.2018 року.

Враховуючи те, що АТ «Ощадний банк України» звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про видачу дублікату виконавчого листа 22.03.2018 року, тому строк для пред`явлення виконавчого листа не сплинув.

Окрім того, закон пов`язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року №2-988/10, від 23 січня 2020 року у справі №523/3338/18.

Таким чином, оскільки виконавчий лист № 2-1078/11 був повернутий стягувачу на підставі постанови державного виконавця від 21 жовтня 2015 року, а тому Акціонерне товариствао «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк» мало право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», тобто до 21 жовтня 2018 року.

На вищевказане, місцевий суд уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Банку.

Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

З урахуванням фактичних обставин справи, апеляційний суд вважає наявність достатніх підстав для задоволення заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку пред`явлення його до виконання.

За таких обставин оскаржуване судове рішення не може вважатися законними та обґрунтованими, а тому воно підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках слід стягнути на користь «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк» судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції у розмірі 211,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням №330391958 від 13.03.2018 року (том І: а.с. 159) та в суді апеляційної інстанції 2270,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № від 19.02.2021 року (Том ІІ: а.с. 101)

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського райнного суду Одеської області від 19 січня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову.

Заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк", про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, по цивільній справі за позовною заявою ПАТ "Державний ощадний банк України " до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі №2-1078/11 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь АТ "Ощадбанк" заборгованості в розмірі 2 075 939, 52 грн.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-1078/ 11 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь АТ "Ощадбанк" судового збору в розмірі 1700, 00 грн. та витрат ІТЗ в сумі 120,00 грн.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі №2-1078/11 про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь АТ "Ощадбанк" заборгованості в розмірі 2 075 939, 52 грн.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі №2-1078/11 про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь АТ "Ощадбанк" судового збору в розмірі 1 700 грн. та витрат ІТЗ в сумі 120,00 грн.

Визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів по справі №2-1078/11 щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 2 075 939, 52 грн., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 1700, 00 грн. та 120,00 грн. витрат ІТЗ.

Поновити ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів по справі №2-1078/11 щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 2 075 939, 52 грн., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 1700, 00 грн. та 120,00 грн. витрат ІТЗ.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк» судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції у розмірі 211,44 грн. та в суді апеляційної інстанції 2270,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.11.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда