Справа №295/480/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М. розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Атлант», за участю третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

Позивач звернулась до суду із позовом, де вказує на те, що 26.06.2013 року між ПАТ «ДельтаБанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Атлант», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно якого позичальником отримано грошову суму в розмірі 11700,00 грн.

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. на підставі зазначеного кредитного договору запропоновано звернути стягнення виниклої суми заборгованості на 12 069,34 грн., обрахованої за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року.

Оскільки сума заборгованості за кредитним договором, зазначена у виконавчому написі, не є безспірною, у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення відповідної нотаріальної дії за приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений 04.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У свій постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 640/2755/16-ц Верховний Суд зазначив, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Оскільки право на пред`явлення позову за місцем проживання позивача (ч.5 ст. 28 ЦПК України) пов`язується із наявністю спору і вимог такої особи як споживача, суд виходить з необхідності поверхневого підтвердження, тобто як достатнього і необхідного на стадії пред`явлення позову, фактичних даних про порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» під час укладення або під час виконання договору (кредиту).

У разі пред`явлення позову про захист прав споживачів відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" у заяві має бути викладено, яке саме право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; способи захисту, яких суд може вжити, тощо.

Позивач на обгрунтування пред`явлених вимог посилається виключно на положення законодавства, яке врегульовує порядок вчинення нотаріальної дії, а тому звернення за місцем свого проживання на підставі ч.5 ст. 28 ЦПК України не може вважатись правильним.

Згідно з ч.12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Суд виходить з відомостей про те, що приватним виконавцем прийнято до виконання відповідний документ, виконавче провадження здійснюється за виконавчим округом м. Києва.

Відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Приймаючи до уваги, що місцем знаходження відповідача юридичної особи є Шевченківський район м. Києва, місцем виконання напису нотаріуса - Дніпровський район м. Києва, справа не підсудна Богунському районному суду м. Житомира та підлягає передачі до Шевченківського районного суду м.Києва за місцезнаходженням відповідача.

Керуючись ст.ст. 27-31 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу №295/480/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Атлант», за участю третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відшкодування моральної шкоди передати за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва (вулиця Дегтярівська, 31А, Київ, 03057).

Ухвала може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Д.М. Лєдньов