Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/599/20

Провадження №2/377/23/21

12 січня 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання - Щуковської А.М.,

представника позивача в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через мережу Інтернет за допомогою програми EASYCON: - адвоката Гермаша С.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Левченка М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_2 , про відшкодування збитків в порядку регресу, -

У С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника за довіреністю, посилаючись на ст. ст. 11, 16, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 73760,69 гривень та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2102 гривні.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 24.06.2018 року, приблизно о 13:30 годині, в м. Славутичі по проспекту Дружби Народів, неподалік магазину «Союз», мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «AUDI А4», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Славутицького міського суду Київської області від 27.12.2018 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 .. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник пошкодженого автомобіля «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 21.09.2018 року повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо- транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_2 , склала 154 938 гривень. На підставі наказу № 8095 від 13.08.2019 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 71354 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1151641 від 14.08.2019 року. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 2156 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 936783 від 03.04.2019 року, та 250 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1151611 від 14.08.2019 року. Загальний розмір фактично понесених витрат позивачем складає 73760 гривень. З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію, яка не була виконана відповідачем. У зв`язку з цим з підстави, передбаченої ст. 1191 ЦК України, позивач просив стягнути зазначену суму з відповідача.

Ухвалою судді Славутицького міського суду Київської області від 23 жовтня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було відкрито провадження у справі, та призначено судовий розгляд справи на 23 листопада 2020 року.

18 листопада 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та стягнути з позивача понесені ним судові витрати на правову допомогу в розмірі 12000 гривень. Відзив обґрунтований тим, що постановою Славутицького міського суду Київської області від 27.12.2018 року встановлена вина не тільки відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила пошкодження транспортного засобу ОСОБА_2 , але і встановлена вина в порушенні правил дорожнього руху водія ОСОБА_2 .. Саме дії водія ОСОБА_2 відповідно до експертного висновку № СЕ-1209-3-1030,18 перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, що вказано в даному судовому рішенні. Із висновку Славутицького міського суду Київської області, викладеного у постанові від 27.12.2018 року у справі № 377/459/18, вбачається, що винними у вчиненні ДТП, яка мала місце 24.06.2018 року, у м. Славутич, є водій ОСОБА_2 та водій ОСОБА_1 .. Але відносно ОСОБА_2 адміністративний протокол не складався працівниками поліції, а тому рішення судом відносно нього не приймалося. Верховний суд у постанові від 18.03.2020 року у справі № 328/2750/18 зробив висновок, що при обоюдній вині учасників ДТП відшкодування шкоди залежить від ступеня вини. При цьому враховується не притягнення судом до відповідальності, а висновок експерта про ступінь вини у скоєнні ДТП. Відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження за відсутності складу злочину не означає відсутність вини для цивільно- правової відповідальності. Але остаточне рішення відносно вини осіб, які приймали участь в даній ДТП, повинно прийняти порушене 31.08.2018 року кримінальне провадження № 0000242. Посилання позивача на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 29.05.2019 року, як на доказ вини відповідача в скоєнні даної ДТП, також не відповідає дійсності, оскільки ухвалою слідчого судді від 25.06.2019 року у справі № 377/712/18 дану постанову слідчого скасовано і на даний час досудове розслідування по даній ДТП, яке зареєстроване в ЄДРДР за № 0000242 від 31.08.2018 року, по якому відповідач визнаний потерпілим, не закрито, тому на даний час вина відповідача в скоєнні даної ДТП не встановлена. В результаті із судовим розглядом даних позовних вимог позивача відповідач поніс затрати на правову допомогу в розмірі 12 000 гривень( а.с. 57-58).

23 листопада 2020 року було відкладено судовий розгляд справи на 16 грудня 2020 року у зв`язку з наданням представнику позивача часу для підготовки відповіді на відзив.

08 грудня 2020 року на адресу суду поштою від представника позивача Гермаша С.М. за довіреністю надійшла відповідь на відзив, в якій він просив посилання відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, вважати необґрунтованими та такими, що не мають значення для справи, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, витрати по оплаті судового збору та витрати на правову допомогу покласти на відповідача, посилаючись на те, що факт вчинення адміністративного правопорушення та наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП встановлена в судовому порядку постановою Славутицького міського суду Київської області від 27.12.2018 року та постановою Київського апеляційного суду від 27.02.2019 року, та має преюдиційне значення при розгляді даної цивільної справи. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що водій ОСОБА_2 також є винним у вчиненні ДТП, однак при цьому належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту разом з відзивом на позовну заяву надано не було. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності водія ОСОБА_2 , а отже твердження відповідача про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, яка мала місце 24.06.2018 року, є необґрунтованим та безпідставним. У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що ним було понесено витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 гривень, проте на думку представника позивача розмір зазначених витрат на правову допомогу є завищеним, недоведеним та таким, що не підтверджений належними та допустимими доказами, оскільки відповідачем при поданні відзиву не було надано розрахунку (калькуляції) витрат на правову допомогу, а також доказів, що свідчать про виконання робіт за Договором про надання правової допомоги № 26 від 16.11.2020 року, зокрема не додано акту виконаних робіт. Крім того, відповідачем не надано жодного підтвердження, що факт отримання вказаних коштів від відповідача було відображено адвокатом Левченко М.А. у Книзі доходів і витрат, що є обов`язковим згідно вимог чинного законодавства України. Позивач вважає, що у разі ненадання представником відповідача Книги доходів і витрат для огляду в суді, або відсутності її у останнього, факт оплати послуг на правову допомогу не може вважатися доведеним, тому витрати на правову допомогу не підлягають задоволенню з огляду на недоведеність та неспівмірність таких витрат( а.с. 73-75).

10 грудня 2020 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив, що позивачем не було спростовано його обґрунтовані доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки вина ОСОБА_2 у порушенні п. 12.4 ПДР доведена постановою Славутицького міського суду Київської області від 27.12.2018 року у справі № 377/459/18, а причинний зв`язок з даною ДТП доведений експертним висновком № СЕ-1209-3-1030-18, який визнаний судом належним доказом у справі № 377/459/18, а тому безпідставна виплата позивачем ОСОБА_2 компенсації за спричинену шкоду його майну внаслідок ДТП, має причинний зв`язок з неналежним виконанням трудових обов`язків працівниками позивача, а тому дані позовні вимоги він повинен спрямувати до них. Також позивач в якості доказу підтвердження розміру спричиненої шкоди майну ОСОБА_2 надав звіт оцінювача про оцінку КТЗ, який не може бути достовірним доказом, оскільки відповідно до п. 5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» відповідач не був присутній при огляді даного КТЗ, не був повідомлений про місце, дату та час проведення технічного огляду автомобіля ОСОБА_2 , що порушує його права, оскільки відповідач не мав змоги запросити свого оцінювача для огляду автомобіля. Клопотання позивача про зменшення розміру адвокатського гонорару на відшкодування судових витрат відповідача є необґрунтованим, оскільки у висновку Верховного Суду, зазначеного у постанові від 09.04.2019 року в справі № 826/2689/15, доведення неспівмірності витрат на правову допомогу з наданням доказів покладено на сторону, яка заявляє таке клопотання, але позивачем такі докази суду не були надані. Розмір гонорару, сплачений відповідачем, адвокату Левченко М.А. відповідає вимогам закону, а його оплата підтверджується копією квитанції про оплату( а.с. 87-88).

16 грудня 2020 року було оголошено перерву у судовому розгляді справи до 12 січня 2021 року у зв`язку з залученням до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 ( а.с. 96-97).

Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що вина ОСОБА_1 встановлена постановою Славутицького міського суду Київської області від 27.12.2018 року та постановою Київського апеляційного суду від 27.02.2019 року, а вина ОСОБА_2 не підтверджена належними та допустимими доказами.

У судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача суду пояснив, що постановою Славутицького міського суду Київської області від 27.12.2018 року винними у вчиненні ДТП, яка мала місце 24.06.2018 року у м. Славутич, є водій ОСОБА_2 та водій ОСОБА_1 .. Відносно ОСОБА_2 адміністративний протокол не складався працівниками поліції, а тому рішення судом відносно нього не приймалося. Проте, його вина у вчиненні ДТП вказана у експертному висновку № СЕ-1209-3-1030-18, який визнаний судом належним доказом у справі № 377/459/18. Остаточне рішення відносно вини осіб, які є учасниками даної ДТП, повинно бути прийнятим у кримінальному провадженні № 0000242, досудове розслідування в якому на даний час не закінчено, оскільки у справі призначена повторна автотехнічна експертиза, яка на даний час ще не проведена через карантинні обмеження.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 377/459/18, провадження № 3/377/117/18, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 червня 2018 року о 13 годині 30 хвилин в м. Славутич, по проспекту Дружби Народів, неподалік магазину «Союз», відбулася ДТП за участю водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем AUDI A4, державний номерний знак НОМЕР_1 , та водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем AUDI A4, номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Славутицького міського суду Київської області від 27 грудня 2018 року (справа № 377/459/18, провадження № 3/377/11/18), яка набрала законної сили 27 лютого 2019 року, винесеної за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 382739 відносно ОСОБА_1 , винними у вчиненні ДТП, що мала місце 24 червня 2018 року в м. Славутичі Київської області на перехресті проспекту Дружби народів та вулиці Фестивальної, визнано водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем AUDI A4, номерний знак НОМЕР_2 , та водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем AUDI A4, державний номерний знак НОМЕР_1 . Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень, із підстав, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП (а. с. 12-13).

Вказаною постановою встановлено, що 24 червня 2018 року о 13 годині 30 хвилин в м. Славутич, по проспекту Дружби Народів, неподалік магазину «Союз», водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем AUDI A4, державний номерний знак НОМЕР_1 , не надав переваги в русі транспортному засобу AUDI A4, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , почав здійснювати поворот на вулицю Фестивальну, чим допустив зіткнення з ним, порушивши вимоги п. 16.3 Правил дорожнього руху України.

Враховуючи, що відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, не складався, то висновок про його вину у вчиненні вищевказаної ДТП зазначено у мотивувальній частині постанови, яка була встановлена в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 377/459/18, зокрема, з висновку експерта № СЕ-1209-3-1030.18 за результатами проведення судової експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 16.11.2018 року. Вказаним висновком експерта встановлено, що в обставинах даної пригоди, яка відбулася 24 червня 2018 року, дії водія автомобіля AUDI A4, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , які пов`язані з перевищенням швидкості руху в населеному пункті і недотриманням вимог п. 12.4 ПДР України, з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з виникненням ДТП, оскільки за таких обставин дії ОСОБА_1 , пов`язані з маневром лівого повороту, не створювали для водія ОСОБА_2 небезпеки для руху і він, не перевищуючи максимально допустиму в населеному пункті швидкість руху в межах 50 км/год, мав технічну можливість запобігти пригоді, не зменшуючи швидкість керованого автомобіля і не маневруючи.

Не погодившись із постановою судді від 27 грудня 2018 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на вказану постанову, яка постановою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення (а. с. 14-15).

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні слідчого відділення Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000242 від 31 серпня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Відомості про кримінальне правопорушення були внесені на підставі заяви ОСОБА_1 про те, що 24.06.2018 року по проспекту Дружби народів у м. Славутичі Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «AUDI A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого він отримав тілесні ушкодження.

Згідно з копією постанови слідчого СВ Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області від 29.05.2019 року про закриття кримінального провадження, копія якої долучена до матеріалів справи, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000242 від 31 серпня 2018 року, було закрито у зв`язку з встановленням відсутності складу злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в діях ОСОБА_2 ( а.с. 9-11).

Відповідно до висновку експерта № 12-1/539/18/54 від 17.05.2019 року, складеного за результатами проведеної експертизи у вказаному кримінальному провадженні, зміст якого відображений у постанові слідчого СВ Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області від 29.05.2019 року про закриття кримінального провадження, за даних дорожніх умов при заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 та п. 12.4 Правил дорожнього руху України. За даних дорожніх умов, при заданому комплексі вихідних даних, технічна можливість попередити зіткнення з автомобілем AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , полягала у виконанні водієм автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 вимог п. 10.1 та п. 16.13. Правил дорожнього руху України. При виконанні вимог вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України, водій автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на що у нього не було перешкод технічного характеру. При заданому комплексі вихідних даних, в діях автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , невідповідностей вимогам п. 12.3 та п. 12.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, не вбачаються. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору в діях водія автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 та п. 16.13 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 25.06.2019 року у справі № 377/712/18, П № 1-кс/377/183/19 за скаргою ОСОБА_1 скасовано вказану постанову слідчого СВ Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області про закриття кримінального провадження № 0000242 від 31.08.2018 року, досудове розслідування поновлено (а. с. 59-60).

Як вбачається з пояснень представника відповідача, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває. Потерпілим ОСОБА_1 до Славутицького ВП подано заяву, в якій він просив повторно провести слідчий експеримент за його участю, оскільки з результатами попереднього слідчого експерименту він не згоден, яка була слідчим задоволена. Також у кримінальному провадженні призначена повторна судова автотехнічна експертиза, яка буде проведена після повторного слідчого експерименту.

Цивільно- правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 3321039, терміном дії до 10.08.2018 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 377/459/18, провадження № 3/377/117/18 у ПРАТ «СТ «Гарантія».

На дату вчинення ДТП відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому 21 вересня 2018 року ОСОБА_2 повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 24.06.2018 року, о 13 годині 29 хвилин, за участю транспортного засобу «AUDI A4», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , яким керував водій ОСОБА_1 , та транспортного засобу «AUDI A4», номерний знак « НОМЕР_2 », яким керував водій ОСОБА_2 , що підтверджується Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, копія якого долучена до позовної заяви (а. с. 16).

10 червня 2019 року ОСОБА_2 , керуючись ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою № 53193, в якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 18).

Відповідно до довідки № 302439 від 10.07.2018 року про дорожньо-транспортну пригоду, 24.06.2018 року о 13:29 з лобовим зіткненням сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Славутич, Київської області по проспекту Дружби Народів. Учасниками дорожньо-транспортної пригоди були: автомобіль «AUDI A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , водій ОСОБА_1 , тверезий, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ2783667, терміном дії до 27.02.2018 року, виданий ПРАТ «Українська страхова компанія « Княжа Вієнна Іншуранс Груп», автомобіль має механічні пошкодження передньої центральної частини автомобіля; та автомобіль «AUDI A4», номерний знак « НОМЕР_3 », водій ОСОБА_2 , тверезий, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 3321039, терміном дії до 10.08.2018 року, виданий ПРАТ «СТ «Гарантія», автомобіль має механічні пошкодження передньої центральної частини автомобіля. Водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 травмовані. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 16.3 ПДР України. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП, складено адміністративний протокол серії БД № 382739 за статтею 124 КУпАП (а. с. 8).

Як вбачається з копії звіту ТОВ «Незалежна експертна компанія» № 366/М/2018 про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП від 23.11.2018 року, відповідно до доручення МТСБУ № 53193, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 154938, 83 гривень без урахування ПДВ та 183168,19 гривень з ПДВ на запчастини та витратні матеріали (а. с. 21-36).

Згідно з копією листа Департаменту внутрішнього страхування Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3.1-05/25659 від 14.08.2019 року, адресованого ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України розглянуло справу щодо відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.06.2018 року о 13:29 за участю транспортного засобу AUDI, номерний знак НОМЕР_2 . Відповідно до п. 41.1. ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ прийняло рішення про виплату ОСОБА_2 відшкодування шкоди у розмірі 71354,69 гривень (а. с. 37).

Як вбачається з копії довідки № 1 МТСБУ від 31.07.2019 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, ОСОБА_2 , підлягає сплаті 71354,69 гривень (а. с. 38).

Відповідно до наказу МТСБУ № 8095 від 13.08.2019 року, по справі № 53193, вирішено, зокрема, фінансовому управлінню сплатити на рахунок ОСОБА_2 71354,69 гривень за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 38).

Платіжним дорученням № 1151641 від 14.08.2019 року підтверджено факт виплати 14.08.2019 року ОСОБА_2 страхового відшкодування в сумі 71354,69 гривень відповідно до наказу № 8095 від 13.08.2019 року по справі № 53193 (а. с. 39).

Згідно з актом виконаних робіт від 26.11.2018 року відповідно до листа МТСБУ № 3/1-05/53193/вих./1 від 12.10.2018 року по справі МТСБУ № 53193, даний акт складено про те, що замовник - МТСБУ прийняв, а ТОВ «Незалежна експертна компанія» в особі ОСОБА_4 виконав наступні роботи, а саме оцінку вартості матеріального збитку та передав замовнику документи: оцінку, рахунок. Даний акт є підставою для проведення розрахунку між замовником та виконавцем в сумі 2156 гривень (а.с. 40).

Згідно з копією рахунку на оплату ТОВ «Незалежна експертна компанія» № 814 від 23.11.2018 року (по справі № 53193) загальна вартість робіт складає 2156 гривень, яка складається з наступного: 700 гривень - за огляд КТЗ AUDI, р/н НОМЕР_2 ; 1456 гривень - за виїзд до місця огляду 364 км х 4.0 грн Київ-Славутич (а. с. 40).

Відповідно до платіжного доручення № 149496 від 09.01.2019 року МТСБУ виплачено 2156 гривень ТОВ «Незалежна експертна компанія» за послуги аваркома (експерта) по справі № 53193, згідно рахунку № 814 від 23.11.2018 року (а. с. 42).

Платіжним дорученням № 1151611 від 14 серпня 2019 року підтверджено перерахування МТСБУ 250 гривень ТОВ «Незалежна експертна компанія» за послуги аваркома (експерта) по справі № 53193, згідно рахунку № 571 від 29.07.2019 року, т.з. НОМЕР_2 ( а.с. 41).

Таким чином, позивачем було сплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 71354,69 гривень. Крім того, позивачем понесені витрати на аварійного комісара та проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного КТЗ AUDI, р/н НОМЕР_2 , в сумі 2406 гривень( 250+2156). Загальний розмір витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування становить 73760,69 гривень.

Вказаний розмір витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, відповідачем не спростований.

Як вбачається з копії претензії МТСБУ від 11.06.2020 року по справі № 53193, адресованої ОСОБА_1 , МТСБУ просило в найкоротший термін, але не пізніше 14 календарних днів з моменту отримання цієї претензії, відшкодувати завдані збитки МТСБУ в розмірі 73760, 69 гривень (а. с. 43).

За змістом ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 39.2.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з частини першої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина двох осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 361/10096/14-ц від 17.06.2020 року.

З урахуванням встановлених обставин справи та аналізу доказів, які містяться у матеріалах справи на їх підтвердження, суд дійшов висновку про наявність винних дій та причинно-наслідкового зв`язку між діями та наслідками обох водіїв.

Наявність винних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яка мала місце 24 червня 2018 року о 13 годині 30 хвилин в м. Славутичі, по проспекту Дружби Народів, та причинно-наслідковий зв`язок між їх діями та наслідками, встановлено постановою у справі про адміністративне правопорушення № 377/459/18, провадження № 3/377/117/18, яка набрала законної сили. Досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000242 від 31 серпня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за фактом вчинення вказаної ДТП, не завершено.

За змістом п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України за наявності вини двох водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розмір страхового відшкодування необхідно визначити у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, при цьому аналіз ступеня вини кожного з водіїв підлягає ретельному дослідженню з посиланням на докази, які містяться в матеріалах справи.

Учасники справи після роз`яснення судом в порядку ч.5 ст.12 ЦПК України процесуального права на проведення експертизи для визначення ступеня вини обох водіїв у вчиненні ДТП, клопотання про призначення такої експертизи не заявили.

Таким чином, при визначенні ступеню вини обох водіїв суд враховує висновок експерта №СЕ-1209-3-1030.18 за результатами проведення судової експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 16.11.2018 року та інші матеріали у справі про адміністративне правопорушення № 377/459/18, провадження № 3/377/117/18, а також висновок експерта № 12-1/539/18/54 від 17.05.2019 року, складеного за результатами проведеної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000242 від 31 серпня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в ситуації, яка склалася на дорозі за участю автомобілів під керуванням водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , відповідач у справі, всупереч п.16.3 ПДР України не тільки не надав переваги транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_2 , а й почав маневр повороту ліворуч, не зупиняючи свій транспортний засіб, чим створив небезпеку для руху, яка також призвела до виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Саме такі дії водія ОСОБА_1 призвели до виникнення перешкоди у русі застрахованому автомобілю «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 і як наслідок його пошкодження, що підтверджується як постановою судді Славутицького міського суду Київської області від 27 грудня 2018 року, постановою судді Київського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 377/459/18, провадження № 3/377/117/18, а також висновком експерта № 12-1/539/18/54 від 17.05.2019 року, складеного за результатами проведеної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000242 від 31 серпня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В той же час, в обставинах даної ДТП дії водія автомобіля AUDI A4, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , пов`язані з перевищенням швидкості руху в населеному пункті і недотриманням вимог п. 12.4 ПДР України, також перебували у причинному зв`язку з виникненням ДТП, що підтверджується висновком експерта №СЕ-1209-3-1030.18 за результатами проведення судової експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 16.11.2018 року та постановою судді Славутицького міського суду Київської області від 27 грудня 2018 року у справі № 377/459/18, провадження № 3/377/117/18.

Враховуючи встановлені у справі обставини, які мають істотне значення для відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мала місце як наслідок дій водіїв двох транспортних засобів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , враховуючи, що саме водій ОСОБА_1 , порушивши вимоги п.16.3 ПДР України, створив своїми діями небезпеку для руху водію ОСОБА_2 , що призвела до виникнення дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження транспортних засобів, керуючись принципами верховенства права та справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку що ступінь вини водія ОСОБА_1 у заподіянні майнової шкоди автомобілю AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 90 %, а водія ОСОБА_2 - 10 %.

Враховуючи, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування, враховуючи ступінь вини ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка визначена судом та становить 90 %, і враховуючи, що його цивільно-правова відповідальність на момент дорожньо-транспортної пригоди була не застрахована, то відповідач повинен відшкодувати позивачу збитки в сумі 66 384 гривні 62 копійки (73760,69 гривень : 100 х 90 = 66 384,62 гривні) у якості відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

З урахуванням наведеного, позов підлягає частковому задоволенню.

Доводи представника відповідача про порушення вимог п. 5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2009 року № 142/5/2092, в редакції наказу (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованого в МЮУ 24.11.2003 за № 1074/8395 при огляді автомобіля «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_2 , оскільки ОСОБА_1 не був повідомлений про такий огляд, судом до уваги не приймаються, так як вказаним пунктом Методики передбачено виклик заінтересованих осіб для технічного огляду КТЗ лише у разі потреби.

Інші твердження представника позивача та представника відповідача спростовуються дослідженими доказами.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102 гривні, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 66 384, 62 х 100: 73760,69 грн. = 90 % (відсоток розміру задоволеного позову); 2102 грн. х 90:100 = 1891,80 грн. (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилом ч. 3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ч.5 вказаної статті у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч .6 цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначено у п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Судом встановлено, що адвокат Левченко М.А. надавав відповідачу ОСОБА_1 правничу допомогу на підставі договору № 26 про надання професійної правничої допомоги від 16 листопада 2020 року ( а. с. 61-63).

Як вбачається з п. п. 3.1., 3.2 вказаного договору, за надання передбачених Договором правових послуг клієнт оплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі. До виконання зобов`язань по договору клієнт оплачує адвокату гонорар у розмірі 12 000 гривень (а. с. 62).

Згідно з актом прийому виконаних робіт по договору про надання професійної правової допомоги № 26 від 16.11.2020 року, адвокатом Левченком Михайлом Андрійовичем надані наступні правові послуги клієнту ОСОБА_1 по договору № 26 від 16.11.2020 року та витрачений на них час: 1. вивчення матеріалів справи, надання правових консультацій та складання відзиву на позовні вимоги і заперечення на відповідь позивача на відзив - витрачено 16 годин; вивчення на вимогу клієнта судової практики - витрачено 8 годин; збір доказів - витрачено 6 годин; прибуття у м. Славутич та участь у двох судових засіданнях - витрачено 8 годин. За виконану роботу по даному договору клієнтом сплачено адвокату 12 000 гривень, із розрахунку 316 гривень за 1 годину роботи адвоката при середній заробітній платі в 2020 році в Україні 12 497 гривень (417 гривень/ година), в юриспруденції України 14 830 гривень (494 гривень/година) (а. с. 89).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 26 ОСОБА_1 сплачено адвокату Левченку М.А. 12 000 гривень за договором про надання професійної правничої допомоги № 26 від 16.11.2020 року ( а.с. 102).

З урахуванням викладеного та положень ст. 137 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем сплачено 12 000 гривень адвокату Левченку М.А. за надання професійної правничої допомоги, враховуючи час, затрачений адвокатом на вивчення матеріалів справи, надання правових консультацій та складання відзиву на позовні вимоги і заперечення на відповідь позивача на відзив; вивчення судової практики; збір доказів; прибуття у м. Славутич та участь у двох судових засіданнях, беручи до уваги те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд приходить до висновку за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1200 гривень, що були фактичними і неминучими, та мають розумну суму, виходячи з наступного розрахунку: 66 384, 62 х 100: 73760,69 грн. = 90 % (відсоток розміру задоволеного позову), 100-90=10 % (відсоток розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено), 12 000х10:100=1200 гривень (сума судових витрат, пропорційна розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдані збитки 66 384 гривні 62 копійки у якості відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 891 гривня 80 копійок.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 200 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, , юридична адреса: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 17 січня 2021 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька