Дата документу 16.11.2021
Справа № 334/6464/16-ц
Провадження № 6/334/316/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого: судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Коваль К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни про примусове до житла боржника,

установив:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання приватного виконавця Шавлукової З.А. про примусове до житла боржника. В обґрунтування, якого приватний виконавець вказує на те, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), до складу якого входять:

- виконавче провадження №65604561 з виконання виконавчого листа №334/907/20, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя від 01.10.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління AT «Ощадбанк» заборгованості Договором про іпотечний кредит № 650-Ф від 06.1.2006р. в сумі 24 579,67 доларів США;

- виконавче провадження №65604801 з виконання виконавчого листа по справі № 334/907/20, виданий Хортицьким районним судом м. Запоріжжя від 01.10.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління AT «Ощадбанк» витрат по оплаті судового збору у розмірі 9228,21 грн.

- виконавче провадження №65679950 з виконання виконавчого листа №334/6464/16-ц, виданого 08.05.2018 Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління AT «Ощадбанк» судового збору в сумі 8809,83 грн.

Зведене виконавче провадження відкрите 28.05.2021. Станом на 11.11.2021 борг не сплачено.

В ході виконавчого провадження встановлено, що боржнику на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті виходів приватного виконавця за цією адресою 21.06.2021, 13.07.2021 та 10.11.2021 жодного разу не вдалось потрапити всередину квартири - дверей не відчиняли. У поштовій скриньці та у дверях виконавцем залишались виклики - однак ніякого реагування з боку боржника на них не було. Поштову кореспонденцію боржник не отримує - листи повертаються на адресу виконавця у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

У зв`язку із викладеними обставинами приватний виконавець просить суд постановити вмотивоване рішення про примусове проникнення до житла боржника за адресою АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника, проведення арешту і опису належного боржнику майна, та розглянути подання без його участі.

Частиною першою статті 439 ЦПК України унормоване вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено що за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

При цьому суд враховує, що примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Обґрунтовуючи необхідність у примусовому проникненні до житла боржника фізичної особи, виконавцем у поданні зазначено про те, що вжиті ним заходи на виконання судового рішення не призвели до жодних результатів, боржник не з`являвся за викликом до виконавця, не подавав декларацію про доходи та майно, не надав допуск до житла, про що виконавцем складено відповідні акти.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Приписами статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання участі понятих при проведені виконавчих дій. Вимогами вказаної статті не визначено обов`язкової участі понятих при складені акту виконавця щодо засвідчення факту відсутності боржника, але інститут понятих у виконавчому провадженні, у тому числі, має забезпечення засад справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Натомість, до подання приватним виконавцем додано три копії актів і лише при складені одного з них залучено представника стягувача. Тобто, два акти складені одноособово самим виконавцем, і до складення жодного з них незалучений сторонній спостерігач понятий.

Крім того, судом встановлено, що боржник зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 . Про вказану обставину також відомо й приватному виконавцю, однак документального підтвердження факту виходу приватного виконавця за адресою реєстрації місця проживання боржника суду не надано.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність обставин на які посилається приватний виконавець у своєму поданні та відмові у його задоволенні.

Керуючись ст. 258, 259, 260, 451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни про примусове до житла боржника.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.11.2021 року.

Суддя Ю.Ю.Бредіхін