Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2021 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

з участю секретаря Культенко Н.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача адвоката Хорошун С.А.

представника відповідача адвоката Василенко О.В.

представника третьої особи Пегін А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей виконкому Червонослобідської сільської ради Черкаського району про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Хорошуна С.А., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08.08.2018 року розірвано.

Судовим наказом від 01.08.2018 р. з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки.

Позивач вказує, що з моменту розірвання шлюбу та по даний час дитина проживає зі позивачем, проте періодично виникають непорозуміння з батьком ОСОБА_2 стосовно місця проживання дитини, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

На підставі зазначеного вище, просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 22.06.2021 року позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

28.07.2021 року відповідач представник відповідача адвокат Василенко О.В. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутній взагалі предмет спору, оскільки відповідач ОСОБА_2 з моменту розірвання шлюбу і на даний час ніколи не заперечував щодо проживання їх малолітньої доньки ОСОБА_4 із позивачем. Також вказав, що ОСОБА_2 сплачує аліменти на користь позивача на утримання дочки згідно судового наказу Черкаського районного суду Черкаської області №707/1445/18 від 01.08.2018 року та приймає участь у додаткових витратах. На підставі вказаних обставин, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Від позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Хорошуна С.А. відповідь на відзив до суду не надано.

Ухвалою суду від 02.09.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Хорошун С.А. повністю підтримали позовні вимоги та доводи, викладені в позові. Позивач вказала, що відповідач, як батько малолітньої ОСОБА_3 , мало приділяє уваги дочці та мало приймає участі у додаткових витратах, пов`язаних із забезпеченням дитини. Вважає, що відповідач має брати більш активну участь у матеріальному забезпеченні дитини.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву від 28.07.2021 та додатково суду пояснив, що спору між сторонами щодо визначення місця проживання дочки з матір`ю не було і немає.

В судовому засіданні представник третьої особи - служби у справах дітей виконкому Червонослобідської сільської ради Черкаського району Пегін А.А. пояснила що службою у порядку виконання ухвали суду від 22.06.2021 року було складено висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надано до суду. Малолітня дочка ОСОБА_4 на даний час проживає із матір`ю ОСОБА_1 та забезпечена усім необхідним. При обстеженні умов проживання відповідача, було встановлено що у кімнаті, де планується перебування малолітньої дочки є всі необхідні меблі та створені усі умови для проживання дитини. При спілкування з малолітньою ОСОБА_3 , було встановлено, що дитина висловлює прихильність до обох батьків та не здійснює розмежування між ними. Вказала, що служба у справах дітей вважає, що спроможність позивачки та відповідача виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею є рівноцінні, оскільки і за місцем проживання матері і за місцем проживання батька створені належні умови для проживання та виховання дитини ОСОБА_3 . Про дані обставини зазначено і у письмовому висновку служби. Тому, у вирішенні позову покладається на розсуд суду.

За клопотанням позивача у судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона є матір`ю позивача та відповідно бабусею малолітньої ОСОБА_3 . Вказала, що відносини між позивачем та відповідачем не повністю врегульовані та на її думку існує спір щодо визначення місця проживання дитини. Зазначила, що ОСОБА_2 на даний час став менше приділяти уваги малолітній дочці, менше із нею зустрічається, не бере її до себе у гості, зокрема цього літа не приїздив до дочки. Вказала, що після невиконання батьком обіцянок про зустріч із дитиною, у ОСОБА_4 погіршується емоційний стан, що негативно впливає на здоров`я дитини. Всі ці обставини, свідок пояснює появою у відповідача дитини у новому шлюбі. Крім того, вважає, що батько не хоче приймати участь у вихованні своєї дочки ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона є подругою позивача та їй відомо той факт, що відповідач обіцяв донці влітку забрати її на вихідні але обіцянки не виконав. Про відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їй відомо зі слів позивачки.

Враховуючи думку позивача та її представника адвоката Хорошуна С.А, думку представника відповідача адвоката Василенка О.В., представника третьої особи, пояснення свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні сторони з 29.09.2012 перебували у шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 104.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08.08.2018 року у справі №707/1435/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Крім того, судовим наказом Черкаського районного суду Черкаської області №707/1445/18 від 01.08.2018 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на у тримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 №272 від 22.07.2021 року видану Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області вбачається, що станом по червень 2021 року включно, ОСОБА_2 сплачено аліменти у повному обсязі. Факт відсутності заборгованості по сплаті аліментів не заперечується позивачем.

Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 01.10.2019 року ОСОБА_1 орендує квартиру у АДРЕСА_2 . Мета оренди житла для проживання ОСОБА_1 та її малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Згідно акту обстеження умов проживання №8 від 19.05.2021 року затвердженого начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Червонолобідської сільської ради В.Дука, вбачається що ОСОБА_1 та її малолітня дитина проживають у орендованій квартирі АДРЕСА_2 . Дитина має окрему кімнату, забезпечена всім необхідним для нормального та повноцінного розвитку дитини.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 №71 від 26.03.2021 року виданої Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького, вбачається, що ОСОБА_1 є аспірантом стаціонарної форми навчання безоплатної форми та отримує стипендію.

Відповідно до характеристики наданої директором Червонослобідського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. №2 Т.Завалко, вбачається, що ОСОБА_1 за попереднім місцем роботи має позитивні характеристики.

В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати разом з матір`ю, про що вказує сама позивачка та на даний час проживають орендованій в квартирі у АДРЕСА_2 , що підтверджено договору оренди житлового приміщення від 01.10.2019 року. Даний факт визнається відповідачем та будь яких перешкод з даного приводу відповідач не чинив та не чинить.

На виконання ухвали суду службою у справах дітей виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради Черкаського району надано висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради №165 від 24.09.2021 року. Згідно даного висновку вбачається, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю у АДРЕСА_2 . За місцем проживання ОСОБА_1 створено належні умови для проживання та навчання дитини. Мати піклується про дитину, забезпечує її всім необхідним для нормального та повноцінного розвитку. Батько малолітньої дитини ОСОБА_2 , зареєстрований у АДРЕСА_3 та фактично проживає у АДРЕСА_4 . Офіційно працевлаштований та працює начальником оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Черкаській області. Має позитивні характеристики з місця роботи. Сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки. Відповідно до акту обстеження служби у справах дітей Черкаської міської ради від 27.07.2021 року №239 проведеного за місцем проживання ОСОБА_2 , встановлено, що у кімнаті, де планується перебування малолітньої ОСОБА_3 , є всі необхідні меблі та створено умови для проживання дитини. При бесіді з малолітньою ОСОБА_3 дитина, висловила прихильність до обох батьків та не здійснює розмежування між ними. У висновку вказано, що спроможність позивачки та відповідача виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею є рівноцінні, оскільки і за місцем проживання матері і за місцем проживання батька створені належні умови для проживання та виховання дитини ОСОБА_3 .

Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини разом із матір`ю, а посилання позивачки що відповідач не приймає участі у додаткових витратах пов`язаних із забезпеченням потреб дитини та не приділяє достатньо часу у спілкуванні із дочкою, суд оцінює критично, як такі, що не стосуються предмету спору по даній справі, а саме щодо визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

За положеннями ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Отже, чинним законодавством встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (ст.ст. 7, 9 Конвенції).

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Як передбачено ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання (ст. 158 СК України).

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України). Згідно із частиною другою цієї статті, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Частинами першою та другою ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підстави своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано жодних належних, допустимих та переконливих доказів про існування спору між сторонами щодо визначення місця проживання їхньої малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судом не встановлено даних, які б свідчили про те, що відповідач оспорює чи не погоджується із місцем проживання дитини разом з позивачкою, не встановлено даних, що відповідач створював чи створює якісь перешкоди у проживанні дитини разом з позивачкою, чи вчиняє якісь неправомірні дії з даного приводу.

Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах дитини.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конституцією України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 155, 157, 159, 160, 161 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 353, 430 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей виконкому Червонослобідської сільської ради Черкаського району про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення виготовлений 16 листопада 2021 року.

Суддя: О. М. Суходольський