Апеляційне провадження № 22-ц/824/3043/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Київ

Унікальний номер 760/8215/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Солом`янського районного суду м. Києва, ухваленого 30 вересня 2020 року в приміщенні суду під головуванням судді Калініченко О.Б.,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою, яка знаходиться поверхом вище від її квартири. Внаслідок проведення відповідачем ремонтних робіт сталось залиття її квартири.

Факт залиття підтверджується актом, затвердженим начальником житлово-експлуатаційної дільниці № 909. Розмір завданих збитків згідно акту про оцінку розміру матеріального збитку від 11.02.2020 року складає 21 692,00 грн.

20.06.2019 відповідачем складено розписку, в якій останній підтвердив, що проживає в кв. АДРЕСА_3 та в процесі ремонту квартири пошкодив цілісність квартири АДРЕСА_4 , яка розташована поверхом нижче. Обіцяв усунути всі завдані незручності. Проте, в подальшому відповідач відмовився добровільно відшкодувати вартість ремонту.

Просила також відшкодувати моральну шкоду, яка обумовлена тим, що їй доводиться майже 6 місяців мешкати в квартирі, яка втратила естетичний вигляд, встановився стійкий неприємний запах та поширилося розповсюдження грибку, що завдало душевних страждань та клопоту.

З огляду на викладене, просила стягнути з відповідача кошти у розмірі: 21 692 грн. - на відшкодування майнової шкоди; 840,80 - в рахунок сплаченого судового збору; 2560 грн. - в рахунок вартості проведення оцінки; 3500 грн. - витрати на правову допомогу, 20 000 грн. - відшкодування на моральну шкоду.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що нею надано належні докази, які підтвердили факт залиття її квартири, проте суд належним чином не дослідив надані докази та дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог.

В розписці відповідач визнав факт залиття квартири з його вини, а також визнав факт часткового залиття квартири у відзиві на позовну заяву, а тому вважає, що вказане не підлягає доказуванню.

Окрім цього, додає до апеляційної скарги 39 чорно-білих фотокопій фотографій пошкоджень її квартири, завданих внаслідок залиття.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що в розписці, написаній 20.06.2019 ним зазначалося про пошкодження в квартирі позивача, які не пов`язані з залиттям, а тому вважає, що вказана розписка не може вважатися доказом при вирішенні вказаного спору.

Крім цього, в апеляційній скарзі позивач вказує на вчинення ним пошкоджень в її квартирі 12.08.2019 , 16.08.2019, 22.08.2019 та 02.10.2019, проте вказані обставини не були предметом заявленого позову в першій інстанції. Також додано фотографії до апеляційної скарги, які також не досліджувалися судом першої інстанції.

Вважає, що позивач не надала доказів залиття її квартири.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що акти про залиття квартири позивача від 10.10.2019 та від 22.10.2019 не містять точні причини залиття та дати залиття квартири, а тому вважав їх неналежними та недопустимими доказами, які б свідчили про заподіяння з вини відповідача позивачу збитків.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 18.9.1997 року, посвідченим державним нотаріусом Шостої Київської держаної нотаріальної контори Прокопенко Н.Ф. (ас. 7).

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.05.2019 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом КМНО Скринником С.М. (ас. 91-92).

Згідно з висновком про оцінку розміру матеріального збитку, складеному оцінювачем ОСОБА_4 , доданому позивачем до позовної заяви (а.с.8-15), розмір матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням квартири АДРЕСА_1 з урахуванням фізичного зносу становить 21 692,00 грн.

За змістом цього звіту пошкодження майна трапилося внаслідок проведення ремонтних робіт в вище розташованій квартирі АДРЕСА_3 та залиття, згідно з актами від 10.10.2019, 22.10.2019, 30.10.2019, складеними комісією ЖЕД-903.

Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №?76 визначено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Примірник акту міститься в додатку 4 до цих Правил.

На підтвердження факту залиття квартири позивача, до суду надано копії актів, складених комісією ЖУД № 903.

Відповідно до акту від 10.10.2019 року (ас. 63) зазначено, що на момент обстеження в квартирі АДРЕСА_1 виявлені пошкодження: кімнати № 1 (пошкоджено штукатурне покриття навколо стояка опалення; сухі сліди залиття на стелі навколо люстри S-0,004 м2; між стіною та стелею спостерігаються волосяні тріщини); кімнати № 2 (пошкоджено конструктивну цілісність стелі в трьох місцях, місця пошкодження зашпакльовані штукатуркою мешканцем квартири АДРЕСА_3 ); коридор (між стіною та стелею спостерігаються волосяні тріщини (водоемульсійна фарба).

Також зазначено, що, зі слів мешканки квартири АДРЕСА_4 пошкодження виникли в процесі проведення ремонтних робіт в розташованій квартирі АДРЕСА_2 . Доступу для виявлення причини пошкодження в кв. АДРЕСА_5 не надали.

У акті від 22.10.2019 року (а.с. 64) міститься наступне: на момент обстеження в квартирі АДРЕСА_4 виявлені сухі сліди залиття: кухня (стеля S - 1,85 м2 (водоемульсійна фарба); стіна S-3,00 м2 (шпалери); ванна кімната (пошкоджено на стелі багет 20 см та спостерігаються сухі сліди залиття на стіні (полістирольні плити) - S-0,5 м2).

Згідно з даними об`єднаної диспетчерської служби «Городок» № 5740412 від 21.10.2019 року залиття в кв. АДРЕСА_4 сталося з вини мешканців кв. АДРЕСА_2 . Доступу для виявлення причини залиття мешканці кв. АДРЕСА_5 не надали.

Акт від 30.10.2019 року (а.с. 65) містить перелік пошкоджень, що перераховані у попередніх актах, у кухні, кімнаті № 1 та № 2. Додано лише те, що у кімнаті АДРЕСА_4 пошкоджено штукатурне покриття навколо стояка опалення та порушено кріплення радіатора опалення.

Крім того, в акті зазначено, що згідно з даними об`єднаної диспетчерської служби «Городок» залиття на кухні в кв. АДРЕСА_4 сталося 18.02.2019 року з кв. АДРЕСА_2 самостійно ліквідував причину залиття. Пошкодження кімнат № 1 та № 2 виникли в процесі проведення ремонтних робіт в кв. АДРЕСА_2 , що засвідчено розпискою мешканця останньої.

Згідно з вимогами Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій факт залиття та його наслідки фіксуються актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

В акті мають бути зазначені такі відомості:

1) дата складання акта (число, місяць, рік);

2) прізвища, ініціали та посади членів комісії;

3) дата настання залиття;

4) адреса квартири;

5) опис того, що трапилося (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено);

6) чітко зазначені причини залиття;

7) висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.;

8) підписи членів комісії та тих хто ознайомлений з актом.

Акт про залиття повинен складатися у терміновому порядку у день надходження відповідної заявки мешканця (мешканців) квартири, в якій відбулося залиття.

Вбачається, що акти від 10.10.2019 року та від 22.10.2019 року не містять точні причини залиття та дати залиття.

А тому, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не свідчать про не дослідження судом першої інстанції належним чином доказів, поданих на підтвердження заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що в Акті про залиття вказано, що залиття відбулося з вини мешканців квартири АДРЕСА_2 , висновку суду про відмову у задоволенні позову не спростовують, оскільки, як правильно зазначено у судовому рішенні, акти, складені 10.10.2019 та 22.10.2019 всупереч вимогам Правил не містять зазначення характеру залиття квартири та його конкретні причини, а також відсутня фактична дата залиття та інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт не може бути належним та допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди позивачу, а тому такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач до позовної заяви надані до апеляційної скарги докази, а саме фотокопії фотографій завданих пошкоджень не долучила, а також не заявляла як підставу позовних вимог описані в апеляційній скарзі пошкодження 12.08.2019, 16.08.2019, 22.08.2019 та 02.10.2019, що позбавляє суд можливості перевірити вказані позивачем факти.

У позовній заяві не вказано, що позивачне мала змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь - яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання остання не подавала.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з викладеного, апеляційним судом відмовлено у прийнятті доказів від позивача на стадії апеляційного розгляду, оскільки розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України, позбавлений процесуальної можливості прийняти зазначені докази як належні та допустимі докази.

Нових доказів, які б мав дослідити суд апеляційної інстанції і врахуванням вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України відповідачем не надано, а тому вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Не заслуговують на увагу судової колегії посилання в апеляційній скарзі на те, що залиття відбувалося 12.08.2019, 16.08.2019, 22.08.2019 та 02.10.2019, оскільки на вказані обставини позивач не посилалася у позовній заяві. А згідно ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Спростовуються також доводи апеляційної скарги про те, що відповдач у своїй розписці від 20.06.2019 частково визнав свою вину у залитті квартири, оскільки у вказаній розписці вказувалося на визнання ОСОБА_2 порушення конструктивної цілісності стояка опалення у звязку з тимчасовим видаленням батареї в великій кімнаті своєї квартири, в малій кімнаті пошкоджено штукатурне покриття поруч зі стояком опалення, задовго до залиття, яке відбулося у жовтні 2019 року.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, надав належну оцінку наданим у справі доказам, правильно здійснив тлумачення норм матеріального та процесуального права і застосував їх до спірних правовідносин.

З огляду на викладене колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди з судовими рішеннями у справі та переоцінки доказів у справі, власного тлумачення норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Зважаючи на все вищевикладене, інші аргументи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В зв`язку з тим, що ціна позову в справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: