Справа № 216/4917/21
провадження №2/216/2562/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2021 року
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської
в складі головуючого судді - Бутенко М. В.
секретаря - Клименко О.В.
без участі сторін та згідно ст. 247 ЦПК України, без застосування технічних засобів
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення нею повноліття.
Заяву обґрунтовано наступним: на початку 2021 року позивач звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.
18 січня 2021 року Центрально Міський районний суд м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ухвалив рішення по справі № 216/232/21 за заявою ОСОБА_1 , яким встановив факт народження її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем народження дитини Україна, Автономна Республіка Крим, м. Саки, матір`ю якої є ОСОБА_1 , батьком дитини є ОСОБА_2 .
23 січня 2021 року позивач отримала свідоцтво про народження доньки ОСОБА_3 , виданого Центрально-Міським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №01.
Наявність свідоцтва про народження українського зразку надало позивачу разом із донькою перетнути кордон та переїхати на постійне проживання з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим у Дніпропетровську область, м. Кривий Ріг за адресою: АДРЕСА_1 . Спору про визначення місця проживання дитини між позивачем та відповідачем по справі не було.
На даний час донька проживає разом з позивачем за вищевказаною адресою. Її вихованням, забезпеченням, створенням умов для життя та розвитку займається лише позивач.
Батько дитини, відповідач ОСОБА_2 повністю самоусунувся від виховання доньки, не переймався, і не переймається питанням її матеріального забезпечення, жодний зв`язок відповідач з позивачем та своєю донькою не підтримує. Його останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 . Про його місцезнаходження позивачу нічого невідомо, зв`язок з ним вона не підтримує.
Позивач не має можливості власноруч забезпечувати життя дитини на гідному рівні, і саме тому вона змушена звернутись до суду з цією позовною заявою.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Довбня О.В. в судове засідання не з`явилися, представник ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, та без застосування технічного запису, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не проти винесення заочного рішення суду.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, на сайті суду. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дитини.
Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
18 січня 2021 року Центрально Міський районний суд м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ухвалив рішення по справі № 216/232/21 за заявою ОСОБА_1 , яким встановив факт народження її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем народження дитини Україна, Автономна Республіка Крим, м. Саки, матір`ю якої є ОСОБА_1 , батьком дитини є ОСОБА_2 . (а.с.11-15).
23 січня 2021 року позивач отримала свідоцтво про народження доньки ОСОБА_3 , виданого Центрально-Міським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 01.(а.с.10)
Наявність свідоцтва про народження українського зразку надало позивачу разом із донькою перетнути кордон та переїхати на постійне проживання з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим у Дніпропетровську область, м. Кривий Ріг за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.9,10). Спору про визначення місця проживання дитини між позивачем та відповідачем по справі не було.
На даний час донька проживає разом з позивачем за вищевказаною адресою. Її вихованням, забезпеченням, створенням умов для життя та розвитку займається лише позивач.
Батько дитини - відповідач ОСОБА_2 повністю самоусунувся від виховання доньки, не переймався, і не переймається питанням її матеріального забезпечення, жодний зв`язок відповідач з позивачем та своєю донькою не підтримує. Його останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 . Про його місцезнаходження позивачу нічого невідомо, зв`язок з ним вона не підтримує.
Позивач не має можливості власноруч забезпечувати життя дитини на гідному рівні, і саме тому вона змушена звернутись до суду з цією позовною заявою.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно роз`яснень п. 17 Постанови ПВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, інших непрацездатних осіб, інші обставини, що мають значення для справи непрацездатних.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 04.08.2021 року, і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини.
Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Із врахуванням обставин справи, що мають суттєве значення, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід стягувати щомісячно в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу відповідача, але гарантовано не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 908,00 грн. по сплаті судового збору.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 206, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 180 182, 183, 191 СК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.
Стягувати щомісячно з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь матері дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але гарантовано не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 04.08.2021 року.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , судовий збір на користь держави у сумі 908,00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: М.В. БУТЕНКО