Провадження № 2/127/3677/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

18 січня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Яковенко Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свій позов тим, що 29.11.2019 року в м. Вінниця на перехресті вулиць Верхарна - Довженка, водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки «Сіtroen C5», д.н.з. НОМЕР_1 , під час проїзду нерегульованого рівнозначного перехрестя, не надав перевагу транспортному засобу марки «Аudi A6», д.н.з. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , який рухався праворуч, чим вчинив ДТП, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Своїми діями відповідач порушив вимоги п. 16.12 ПДР, за що постановою Вінницького міського суду Вінницької області його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_3 , довіритель позивача - ОСОБА_1 отримав черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій м`яких тканин лобної ділянки голови, в зв`язку з чим перебував на лікуванні в КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», що потягло матеріальні витрати на лікування та тимчасову непрацездатність потерпілого. На медичні препарати було витрачено 5792,59 грн. Також ОСОБА_1 було завдано і моральну шкоду, яка полягає в порушенні нормального способу життя останнього, оскільки він змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування, а також для відновлення стану здоров`я по сьогоднішній день. Завдану моральну шкоду оцінено в 10000,00 грн.

Крім того, внаслідок ДТП, був пошкоджений автомобіль «Аudi A6», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 . Відповідно до звіту про оцінку автомобіля, матеріальний збиток складає 65805,89 грн., із яких 52330,00 грн. страховою компанією було виплачено. Разом з тим, загальна вартість послуг та матеріалів для ремонту автомобіля марки Аudi A6 склала 102408,00 грн. Таким чином, для відновлення пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 витратив 102408,00 грн. Різниця між виплаченою йому страховою сумою та фактично потраченими коштами на відновлення автомобіля становить 50078,00 грн.

З огляду на викладене вище, позивачі звернулися до суду з цим позовом та просять:

-стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 5792,59 грн.;

-стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.;

-стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 50078,00 грн.;

-стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання представник позивачів не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Також просить стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати, які вони понесли, в тому числі розмір оплачених послуг адвоката, стягнувши суму 10000,00 грн. в рівних частинах кожному із позивачів.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву від відповідача до суду не надходило.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки «Аudi A6», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 49).

З матеріалів справи вбачається, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2019 року у справі №127/32645/19, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 15). Зі змісту даної постанови встановлено, що 29.11.2019 року в м. Вінниця на перехресті вулиць Верхарна-Довженка, водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки «Сіtroen C5», д.н.з. НОМЕР_1 , під час проїзду нерегульованого рівнозначного перехрестя, не надав перевагу транспортному засобу марки «Аudi A6», д.н.з. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , який рухався праворуч, чим вчинив ДТП, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Тобто, своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 16.12 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Свою вину ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав у повному обсязі.

Положенням ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до звіту № 20/71 від 05.02.2020 року матеріальний збиток заподіяний власнику КТЗ Аudi A6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , результаті пошкодження при ДТП, станом на дату дослідження, складає 65805,89 грн. (а.с. 20-53).

Разом з тим, загальна вартість послуг та матеріалів для ремонту автомобіля марки Аudi A6 склала 102408,00 грн., що підтверджується актом надання послуг №1263 від 05.02.2020 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №1776 від 07.02.2020 року (а.с. 54, 55).

Таким чином, різниця між виплаченою йому страховою сумою та фактично потраченими коштами на відновлення автомобіля становить 50078,00 грн.

Судом встановлено, що 27.09.2019 року між СК УПСК та відповідачем було укладено поліс №149171666 обов`якового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпечувального транспортного засобу Сіtroen C5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Страхова сума за шкоду заподіяну майну - 130000,00 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 260000,00 грн., розмір франшизи - 2500,00 грн. (а.с. 56).

Слід відзначити, що ОСОБА_2 було виплачено страхову суму в розмірі 52348,24 грн. (а.с. 92).

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого нейрохірургічного відділення №12631 вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 29.11.2019 року (дата скоєння ДТП) по 18.12.2019 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин лобної ділянки голови (а.с. 14). Стан - середньої важкості.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 було витрачено 5792,59 грн. на лікування, в зв`язку із потраплянням в ДТП (а.с. 16, 17, 18, 19).

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положенням ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч. 1 ст. 1195 ЦК України).

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Також ч. 1 ст. 24 вказаного вище Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ст. 28 вказаного вище Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, у Постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц міститься висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на роз`яснення, що містяться у вказаній вище Постанові Пленуму ВСУ, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Враховуючи обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем ОСОБА_1 у розмірі 10000,00 грн., є обґрунтованим. Так, розмір відшкодування має бути співмірним з нанесеною моральною шкодою. Крім того, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що моральна шкода полягає у в порушенні нормального способу життя останнього, оскільки він змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування, а також для відновлення стану здоров`я по теперішній час. Також з моменту ДТП до проведення необхідних ремонтних та відновлювальних робіт автомобіля, ОСОБА_1 був позбавлений можливості користуватись транспортним засобом, що потягло за собою незручності та додаткові витрати на пересування іншими видами транспорту.

Слід зазначити, що позивачем ОСОБА_1 надано суду докази перебування його в лікарні, отримання ним тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, витрачання коштів на лікування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Таким чином розмір заявленої позивачем ОСОБА_1 моральної шкоди відповідає обсягу його страждань внаслідок потрапляння в ДТП.

З огляду на вказане вище, суд вважає, що ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду на, яка полягає у докладанні додаткових зусиль для захисту своїх прав і для лікування, відновленні стану здоров`я по сьогоднішній день та порушенні нормальних життєвих зв`язків. Даний розмір моральної шкоди буде відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Щодо відшкодування судових витрат, то слід зазначити наступне.

14.05.2020 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та адвокатським бюро «Чубенко Сніжана Василівна» було укладено договір №13 про надання правничої допомоги (а.с. 57). Також в матеріалах справи містяться ордери та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Чубенко С.В. (а.с. 58-58б).

До матеріалів справи адвокатом Чубенко С.В. було долучено акт виконаних робіт та квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 30.12.2020 року. На підставі вказаних документів позивачами було сплачено кошти за правничу допомогу адвоката Чубенко С.В. в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлена позивачами сума витрат за надання правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн. відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Доказів протилежного стороною відповідача суду не надано.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивачів, в рівних частинах. Слід відзначити, що позивачами було внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1192, 1195 ЦК України, ст.ст. 22, 24, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 10 12, 13, 76-82, 89, 141, 211, 259, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 5792,59 грн. (п`ять тисяч сімсот дев`яності дві гривні 59 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 50078,00 грн. (п`ятдесят тисяч сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах витрати на оплату судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повний текст рішення суду складено 18.01.2021 року.

Суддя: