КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1972/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/15153/16-ц

14 січня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Гоін В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кучерука Максима Васильовича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Шевченко Т.М., за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року 129 003,25 доларів США, що в еквіваленті становить 3 495 317,52 грн. заборгованості за кредитом, 109 755,51 доларів США, що в еквіваленті становить 2 973 803,80 грн. заборгованості за відсотками та 159 276,59 грн. судового збору.

16 лютого 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва на підставі вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист № 752/15153/16-ц.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року залишено без задоволення.

06 жовтня 2020 року представником боржника ОСОБА_1 подано до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовував тим, що 26 лютого 2020 року АТ «Альфа-Банк» видало ОСОБА_1 довідку про відсутність претензій щодо виконання зобов`язань до фізичної особи №20490-23.1, у якій було вказано, що АТ «Альфа-Банк» не має до ОСОБА_1 претензій щодо виконання зобов`язань за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року у зв`язку з тим, що заборгованість за кредитним договором погашена за рахунок предмета іпотеки.

Отже, банк, в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку», скористався своїм правом та задовольнив свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року.

Вказав, що АТ «Альфа-Банк» направило ОСОБА_1 довідку про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу №121 від 16.04.2020 року з якої вбачається, що згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість предмета іпотеки визначена на рівні 1 334 624 грн. Після здобуття банком права власності на предмет іпотеки, залишок заборгованості за кредитним договором станом на 24.01.2020 року склав 16 812 551,52 грн. У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку», на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість, залишок заборгованості за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року прощено (анульовано).

Таким чином, у зв`язку з прощенням боргу відсутній обов`язок ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язань за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року і обов`язок по виконанню заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року, ухваленого у цивільній справі №752/15153/16-ц.

За таких обставин вважав, що наявні підстави для визнання виконавчого листа №752/15153/16-ц, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 16 лютого 2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведене, просив суд першої інстанції визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №752/15153/16-ц, виданий Голосіївським районним судом м. Києва 16 лютого 2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року 129 003,25 доларів США, що в еквіваленті становить 3 495 317,52 грн. заборгованості за кредитом, 109 755,51 доларів США, що в еквіваленті становить 2 973 803,80 грн. заборгованості за відсотками та 159 276,59 грн. судового збору.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 27 листопада 2020 року представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Кучерук Максим Васильович надіслав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №752/15153/16-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 16 лютого 2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає що, залишаючи заяву без задоволення, суд першої інстанції не врахував, що підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є припинення обов`язку боржника щодо виконання рішення суду, а не помилковість видачі виконавчого листа. При цьому, припинення обов`язку боржника щодо виконання рішення суду може виникати з підстав припинення цивільно-правових зобов`язань, які містяться у Главі 50 Розділу І Книги п`ятої ЦК України, зокрема, зобов`язання припиняється прощенням боргу.

Зазначив, що банк, в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку», скористався своїм правом та задовольнив свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року.

У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку», на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість залишок заборгованості за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року прощено (анульовано).

Вказував, що у зв`язку із прощенням боргу відсутній обов`язок ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язань за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року та обов`язок по виконанню заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року, що підтверджується листом за вих.№87348-34 від 10.10.2020 року АТ «Альфа-Банк».

Посилається також на те, що суд першої інстанції не дослідив таку підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання, як припинення обов`язку боржника за виконавчим документом, а вказав лише на відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки не було встановлено факту помилковості видачі виконавчого документа.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні заявник (боржник) ОСОБА_1 та її представник адвокат Кучерук Максим Васильович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи: Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвокат Гуйван Ігор Віталійович проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилався на відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Представник заінтересованої особи Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року 129 003,25 доларів США, що в еквіваленті становить 3 495 317,52 грн. заборгованості за кредитом, 109 755,51 доларів США, що в еквіваленті становить 2 973 803,80 грн. заборгованості за відсотками та 159 276,59 грн. судового збору. (а.с.33-35 т.1)

16 лютого 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва на підставі вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист № 752/15153/16-ц. (а.с.38 т.1)

30 червня 2017 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» О.А. Домбровський подав до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву про примусове виконання рішення та оригінал виконавчого листа № 752/15153/16-ц. (а.с.96 т.1)

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. від 03 липня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54219194 з примусового виконання виконавчого листа №752/15153/16-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 16 лютого 2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року 129 003,25 доларів США, що в еквіваленті становить 3 495 317,52 грн. заборгованості за кредитом, 109 755,51 доларів США, що в еквіваленті становить 2 973 803,80 грн. заборгованості за відсотками та 159 276,59 грн. судового збору. Також у п.3 вказаної постанови постановлено стягнути з боржника виконавчий збір в розмірі 662 839,79 грн. (а.с. 101-102 т. 1)

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. від 03 липня 2017 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в сумі 7 291 237,70 грн. (а.с. 106 т. 1)

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк від 10 вересня 2019 року приєднано Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» за спрощеною процедурою реорганізації банків шляхом приєднання, передбаченою Законом України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» від 23 березня 2017 року, внаслідок чого Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» припиниться, як юридична особа.(а.с.123-137 т.1)

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк від 15 жовтня 2019 року затверджено передавальний акт, встановлено, що акціонери Акціонерного товариства «Альфа-Банк» визнають усі права та обов`язки Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», які зазначені в передавальному акті. Визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», які зазначені у Передавальному акті, виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з дати, визначеної у передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року. (а.с.138-145 т.1)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року залишено без задоволення. (а.с.67-68 т.1)

З довідки АТ «Альфа-Банк» від 26.02.2020 року за вих.№20490-23.1 про відсутність претензій щодо виконання зобов`язань до фізичної особи вбачається, що АТ «Альфа-Банк» не має до ОСОБА_1 претензій щодо виконання зобов`язань за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року у зв`язку з тим, що заборгованість за кредитним договором погашена за рахунок предмета іпотеки. Так банк, в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку», скористався своїм правом та задовольнив свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року. (а.с.122 т.1)

06 травня 2020 року представником боржника ОСОБА_1 подано до Голосіївського районного суду м. Києва заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 752/15153/16-ц, виданого 16 лютого 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню. (а.с. 157-159, 189-190 т. 1)

У відповіді АТ «Альфа-Банк» від 10.10.2020 року на адвокатський запит від 02.10.2020 року повідомлено про відсутність претензій щодо виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року, ухваленого у цивільній справі №752/15153/16-ц, у зв`язку з припиненням зобов`язання після задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку», внаслідок чого було прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом №08-038/421 від 22.08.2007 року. (а.с.86 т.2)

Звертаючись 06 жовтня 2020 року в суд із заявою про визнання виконавчого листа №752/15153/16-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 16 лютого 2017 року таким, що не підлягає виконанню, представник боржника ОСОБА_1 посилався на те, що у зв`язку з прощенням боргу відсутній обов`язок ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язань за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року та обов`язок по виконанню заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року, ухваленого у цивільній справі №752/15153/16-ц.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції посилався на те, що заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повному обсязі погодитись не може з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Тобто, виконавчий лист, є похідним від судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції посилався на те, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. При цьому судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що ст.432 ЦПК України передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не лише у випадку його помилкової видачі, а також у випадках якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Звертаючись із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилалася на те, що виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню з підстав припинення обов`язку боржника щодо виконання рішення суду у зв`язку із частковим погашення заборгованості за рахунок звернення стягнення на іпотечне майно та прощенням іншої частини боргу, при цьому не посилалася на помилковість видачі виконавчого листа.

Разом з тим, суд першої інстанції відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 з підстав недоведеності обставин помилкової видачі виконавчого листа та не дослідив і не надав мотивованої оцінки доводам заяви щодо наявності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з припиненням обов`язку боржника по виконанню рішення суду внаслідок прощення боргу.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року є невмотивованою, судом не з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції, що викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають обставинам справи, тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

При цьому, колегією суддів враховується, що відповідно до змісту ст. 432 ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. Словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

При цьому, наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Колегією суддів враховується, що обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Відповідно ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу (ст.605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст.606 ЦК України).

Отже, матеріально-правовою підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення обов`язку боржника з підстав, визначених законом - статтями 599-601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до ст. 605 ЦК України, зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

При прощенні боргу, банк повинен повідомити боржника про те, що його борг прощено, суму, яка прощена банком, а також про те, що боржник зобов`язаний сплатити відповідні податки і збори, оскільки прощення боргу розцінюється Державною фіскальною службою як додаткове благо.

При цьому, колегія суддів вважає, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є прощення боргу кредитором поза межами виконавчого провадження у зв`язку з чим у боржника буде відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.

У разі, якщо виконання зобов`язання за судовим рішенням чи прощення боргу відбулося в межах виконавчого провадження, стягувач має право подати до виконавця письмову заяву про повернення виконавчого документа, та на підставі вказаної заяви виконавець приймає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Проте прощення боргу, що відбулося вже у відкритому виконавчому провадженні, не може слугувати підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З досліджених судом доказів вбачається, що прощення боргу ОСОБА_1 відбулося в процесі здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 54219194, відкритому 03 липня 2017 року на підставі виконавчого листа № 752/15153/16-ц, у зв`язку з тим, що банк, в порядку встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку», задовольнив свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором №08-038/421 від 22.08.2007 року. Тобто, прощення боргу відбулося в межах виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що припинення обов`язку боржника за виконавчим документом у зв`язку з прощенням боргу є достатньою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, так як прощення боргу відбулось не в добровільному порядку, а в процесі здійснення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення, що може слугувати підставою для повернення виконавчого документу в разі надходження відповідної заяви стягувача, проте не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Інших, визначених ст. 432 ЦПК України, підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 не зазначила.

Крім того, частинами 1,2,4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У постанові головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. від 03 липня 2017 року про відкриття виконавчого провадження постановлено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 662 839,79 грн. (а.с. 101-102 т. 1)

Згідно ч.7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Таким чином, на законодавчому рівні чітко визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №752/15153/16-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 16 лютого 2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кучерука Максима Васильовича підлягає частковому задоволенню, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з інших правових підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384,432 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кучерука Максима Васильовича задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 січня 2021 року.

Головуючий: Судді: