ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м.Суми

Справа №588/1150/20

Номер провадження 22-ц/816/62/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 07 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Щербаченко М.В., в приміщенні Тростянецького районного суду Сумської області, повний текст судового рішення складено 09 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк», А-Банк) за допомогою засобів поштового зв`язку звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що 21 серпня 2016 року відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом в анкеті-заяві.

Так як відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач просить стягнути з неї заборгованість, яка станом на 27 червня 2020 року становить 30 695 грн 54 коп. та складається з: 20 707 грн 99 коп. заборгованість за кредитом; 9987 грн 55 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0 грн 00 коп. пеня; та стягнути судові витрати.

Тростянецький районний суд Сумської області рішеннямвід 07 жовтня 2020 року позов АТ «А-Банк» залишив без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ «А-Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідачка в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердила під підпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку.

Вказує на те, що з розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувалась кредитом, а значить ознайомилася з Умовами і правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилася з ними, оскільки вказаний договір є договором оферти.

Стосовно відмови у стягненні відсотків, вважає, що навіть, якщо враховувати думку суду першої інстанції щодо не підписання позичальником Тарифів та Умов і Правил, позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів (ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, - фактичне прийняття пропозиції до укладеного договору) і тому повинен сплачувати процентну ставку. Та у будь-якому випадку суд на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України мав стягнути хоча б відсотки у розмірі облікової ставки НБУ.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції фактично в рішення цитує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, а тому повинен був стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, як це зробив Верховний Суд у вказаній постанові.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банку» та тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» не містять підпису відповідача, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками є необґрунтованими. Крім того, поданий позивачем розрахунок боргу за тілом кредиту жодним чином не обґрунтовано та не враховано суму сплачених відповідачем коштів в рахунок їх повернення 52 470 грн. Отже, позивач не довів наявність заборгованості за тілом кредиту в сумі 20 707 грн 99 коп. за укладеним з ОСОБА_1 договором.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 21 серпня 2016 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Розмір процентної ставки за користування кредитними коштами дана заява не містить (а. с. 5).

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://а-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://а-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» Тарифи користування кредитної карткою «Універсальна», які відповідачкою не підписані (а. с. 5-11).

Згідно довідки банку відповідачці надавалася картка № НОМЕР_1 , видана 21 серпня 2016 року зі строком дії до червня 2018 року (а. с. 33).

Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом 27 червня 2020 року становить 30 695 грн 54 коп. та складається з: 20 707 грн 99 коп. заборгованість за кредитом, з яких: 19213 грн 24 коп. заборгованість за тілом кредиту, 1494 грн 75 коп. заборгованість за тілом кредиту (прострочена); 9987 грн 55 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, з яких: 820 грн 85 коп. - заборгованість за процентами на поточну заборгованість, 9166 грн 70 коп. заборгованість за процентами на прострочену заборгованість; 0 грн 00 коп. пеня (а. с. 4).

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ «А-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21 серпня 2016 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по відсотках є необґрунтованими. Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції мав стягнути відсотки у розмірі облікової ставки НБУ, оскільки відповідних позовних вимог банком в даній справі не заявлено.

Також колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції, що наданий банком розрахунок заборгованості за тілом кредиту на загальну суму 20 707 грн 99 коп. є необґрунтованим, так як сума внесених відповідачкою коштів на погашення заборгованості перевищує розмір отриманих коштів, а тому банк не довів наявність заборгованості за тілом кредиту.

В той же час не можна погодитись зі здійсненим місцевим судом обрахунком використаних відповідачкою кредитних коштів.

Дійсно, з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що банк нарахував проценти за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки 46,8% щомісячно на поточну заборгованість та 93,60 % щомісячно на прострочену заборгованість. Також вбачається, що банк нараховував пеню. При цьому, як вже було зазначено раніше в письмовому вигляді сторони не погоджували розмір процентів за користування кредитними коштами та пеню.

Крім того, з розрахунку вбачається, що відповідачкою на погашення заборгованості за кредитом було внесено коштів на загальну суму 52 470 грн (12 колонка розрахунку), частину з яких банк спрямовував на погашення заборгованості за процентами та на оплату пені.

При, цьому місцевий суд, виходячи з виписки про рух коштів та види транзакцій за кредитною карткою (а. с. 34-35), здійснив свій обрахунок використаних відповідачкою коштів за період з вересня 2016 року по червень 2018 року (строк дії картки) та встановив, що ОСОБА_1 використала коштів на загальну суму 26 733 грн 67 коп. Проте, як вбачається з вказаної виписки, сума використаних відповідачкою коштів за вказаний період становить 43 440 грн 01 коп., а не 26 733 грн 67 коп., як помилково встановив суд.

Відтак, сума коштів внесена відповідачкою на погашення заборгованості становить 52 470 грн, а розмір витрачених коштів складає 43 440 грн 01 коп., а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, ч. 4, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Мотивувальну частину рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 07 жовтня 2020 року змінити з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина