ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/43/21
Провадження № 2-з/210/1/21
У Х В А Л А

іменем України

"12" січня 2021 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Шипілова Олександра Вікторовича про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 11 січня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними.

Провадження у справі не відкрито.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України здійснений запит про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача ОСОБА_2 , що містяться в картотеці реєстраційного обліку, до відділу адресно-довідкової роботи.

Представником позивача ОСОБА_3 разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на транспортний засіб марки «DODGE» моделі RAM 2500 JOB RATED 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що кредитний договір та договір застави укладено ОСОБА_2 з банком без згоди ОСОБА_1 , у зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом про визнання правочинів недійсними. У разі невжиття заходів забезпечення позову транспортний засіб може бути відчужений банком, та як наслідок, будуть порушені його інтереси, оскільки автомобіль марки «DODGE» моделі RAM 2500 JOB RATED 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 може бути спільною сумісною власністю у відповідності до ст.60 Сімейного кодексу України.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України передбаченою, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду) (ч.1 ст.153 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, підпунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

З матеріалів, доданих до заяви, вбачається, що автомобіль марки «DODGE» моделі RAM 2500 JOB RATED 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 , придбаний нею за кредитні кошти, отримані на підставі кредитного договору №910.26613 від 12.08.2014 року, укладеному між нею та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк».

Відповідно до договору застави транспортного засобу №910.26613 від 12.08.2014 року зазначений вище автомобіль перебуває у заставі АТ «Ідея Банк» до виконання ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором №910.26613 від 12.08.2014 року (пар.1 п.3, пар.3 п.2). Предмет залишається у користуванні та володінні ОСОБА_2 відповідно до його функціонального призначення (пар.2 п.3).

Таким чином, транспортний засіб, на який позивач просить накласти арешт знаходиться у заставі відповідача - АТ «Ідея Банк» до виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, накладення заборони відчуження може вплинути на інтереси - АТ «Ідея Банк».

Крім того, позивачем при зверненні з заявою не надано відомостей чи доказів того, що відповідач АТ «Ідея Банк» має намір вчинити дії по відчуженню даного майна, таким чином відсутнє підтвердження, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Також, позивачем не доведено, яким чином ненакладення арешту на автомобіль, може ускладнити виконання рішення про визнання правочинів недійсним, тому у клопотанні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150-153, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Шипілова Олександра Вікторовича про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. Ю. Вікторович