САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1827/21
Провадження №2/726/464/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2021 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Байцар Л. В. розглянувши заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

01.11.2021 на адресу Садігрського районного суду м.Чернівці надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок протиправних діянь відповідача.

01.11.2021 року подана до суду заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка знаходиться у приватний власності у відповідача ОСОБА_4 , згідно відомості з державного реєстру №1 речових прав на нерухоме майно, оформленого та виданого від 08.02.2016 року на підставі формування інформаційної довідки через веб-сайт: адвоката Лакусти О.І., ЄДРПОУ , згідно договору про надання правової допомоги від 08.02.2016 року та квитанції Садгірського відділення Чернівецької філії Приватбанку від 05.02.2016 року про сплату реєстраційного збору, до вирішення судового спору по суті, оскільки відповідач збирається продати вищевказану квартиру. Також заборонити відповідачу ОСОБА_4 проводити будівельно-монтажні роботи за адресою АДРЕСА_1 до вирішення судового спору по суті.

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що така заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Видами забезпечення позову, відповідно до п.п. 1,2,4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України є: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

Згідно з ч.1. ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об"єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном. Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Так, заявник, зазначаючи про необхідність накладення арешту на майно, що належить відповідачу, не зазначає ціну майна, на яке просить накласти арешт, що має значення по справі та унеможливлює встановити відповідність та співмірність можливих застосованих обмежень відповідних прав відповідача на вказане майно.

Крім цього, заявником не надано доказів того, що відповідач планує чи намагається відчужити належне йому майно, і не існує інших можливостей для відшкодування спричиненої шкоди в разі задоволення позову. Припущення про можливе невиконання чи утруднення виконання рішення суду не є достатньо обґрунтованим, адже заява не містить відповідних доказів з цього приводу.

Однак доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України, позивачами, суду не надано.

Суд також звертає увагу на вимоги частини 3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

На підставі викладенного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв"язку між заходом щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв"язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечення фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; відсутності пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 149-153, 260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м.Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л. В. Байцар