Ухвала

Іменем України

18 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 359/6722/16-ц

провадження № 61-15762ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібний С. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Самчук Марина Валеріївна, на постанову Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 07 травня 2008 року

№ 030.29-50/342-К у розмірі 65 301,50 дол. США, що в еквіваленті становить 1 635 423,63 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 24 531,35 грн.

Ухвалою Бориспілського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2021 року позов залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач, явка якого визнана судом обов`язковою, повторно не з`явився в судове засідання. Нез`явлення позивача у судове засідання та ухилення від виконання покладеного на нього процесуального обов`язку щодо надання документів об`єктивно перешкоджає розгляду цивільної справи, чергові неодноразові відкладення розгляду справи призведуть лише до затягування вирішення спору на невизначений строк, тому у такий спосіб буде невиправдано порушене право відповідача на справедливий суд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Постановою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» задоволено. Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд не зазначив в чому саме полягає неможливість розгляду справи за відсутності представника позивача, враховуючи, що він надав пояснення під час розгляду справи в судовому засіданні, а в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, договір кредиту та додатки до нього, виписки з рахунку.

У вересні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Самчук М. В., на постанову Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року, у якій заявниця, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить постанову Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року скасувати, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2021 року залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що на представника позивача був покладений обов`язок надати суду оригінали документів, що підтверджують видачу відповідачу кредиту, проте він не тільки ухилявся від виконання зазначеного процесуального обов`язку, а взагалі припинив з`являтись у судові засідання, а отже, нез`явлення представника позивача у судове засідання та ухилення від виконання покладеного на нього процесуального обов`язку об`єктивно перешкоджає розгляду справи, що стало підставою для залишення позову без розгляду. Тому апеляційний суд на порушення норм процесуального права безпідставно скасував ухвалу суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Встановлено, що 23 серпня 2016 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

14 грудня 2016 року АТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із заявою, в якій просив розглянути справу за наявними матеріалами справи без участі представника позивача та задовольнити позов.

Надалі від АТ «Укрсоцбанк» до суду неодноразово надходили заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача, при цьому представник позивача в деякі судові засідання з`являвся.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2020 року до участі у справі залучено АТ «Альфа-Банк» як правонаступника позивача -АТ «Укрсоцбанк».

16 жовтня 2020 року, 20 листопада 2020 року, 04 січня 2021 року до суду надійшли заяви від представника позивача АТ «Альфа-Банк» про розгляд справи без участі представника АТ «Альфа-Банк».

У судовому засіданні 23 листопада 2020 року визнано явку представника позивача обов`язковою та оголошено перерву до 05 січня 2021 року.

04 січня 2021 року до суду надійшла заява від представника позивача АТ «Альфа-Банк» про розгляд справи без участі представника АТ «Альфа-Банк».

05 січня 2021 року у судовому засіданні було відкладено розгляд справи до 03 лютого 2021 року.

06 січня 2021 року представнику позивача було направлено смс-повідомлення про виклик в судове засідання на 03 лютого 2021 року.

03 лютого 2021 року представник позивача в судове засідання не з`явився.

04 лютого 2021 року представнику позивача було направлено смс-повідомлення про виклик в судове засідання на 09 березня 2021 року.

У судове засідання, призначене на 09 березня 2021 року, представник позивача не з`явився. Судом першої інстанції постановлена ухвала про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Скасовуючи ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2021 року та направляючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції не зазначив в чому саме полягає неможливість розгляду справи за відсутності представника позивача, враховуючи, що він надав пояснення під час розгляду справи в судовому засіданні, а в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, договір кредиту та додатки до нього, виписки з рахунку.

З таким висновком погоджується й Верховний Суд з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить зазначену статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Встановлено, що представник позивача АТ «Альфа-Банк» був повідомлений про судові засідання, призначені на 19 жовтня 2020 року, 23 листопада 2020 року, 05 січня 2021 року, 03 лютого 2021 року, 09 березня 2021 року, однак у вказані засідання представник позивача не з`явився.

Водночас 16 жовтня 2020 року, 20 листопада 2020 року, 04 січня 2021 року до суду надійшли заяви від представника позивача АТ «Альфа-Банк» про розгляд справи без участі представника АТ «Альфа-Банк».

Отже, враховуючи, що від представника позивача, явка якого була визнана обов`язковою, неодноразово надходили заяви про розгляд справи за його відсутності, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки нез`явлення представника позивача не перешкоджало розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення у справі «Гурепка проти України», заява № 38789/04, від 08 квітня 2010 року).

Тому відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сомчук М. В. необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Самчук Марина Валеріївна, на постанову Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний