Ухвала

15 листопада2021року

м. Київ

справа № 520/8336/17-ц

провадження № 61-11056св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Житлово-будівельне товариства «Промінь», Обслуговуючий кооператив «Іста К», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Алексєєва Олена Володимирівна, державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Маслова Марія В`ячеславівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року у складі судді Луняченка В. О. та постанову Одеського апеляційного суду від 02 червня 2021 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гірняк Л. А., Комлевої О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Житлового-будівельного товариства «Промінь» (далі - ЖБТ «Промінь»), Обслуговуючого кооперативу «Іста К» (далі - ОК «Іста К»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Алексєєва О. В., державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Маслова М. В., про визнання договору про пайову участь у будівництві житла та додаткових угод недійсними, визнання незаконною та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що після укладення нею 07 жовтня 2003 року з ЖБТ «Промінь» договору на інвестування будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 , будівельний номер АДРЕСА_2 , виконання нею умов договору у вигляді сплати 100 % вартості об`єкта інвестування та укладення 08 липня 2010 року додаткової угоди, згідно з якою об`єктом інвестування сторонами визначена однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 40,79 кв. м.

У зв`язку з цим, у ЖБТ «Промінь» відсутнє право на повторне укладення договору з іншою особою на цей самий об`єкт будівництва, а тому укладений з ОСОБА_2 договір про пайову участь у будівництві від 19 грудня 2011 року та додаткова угода до нього є недійсними із застосуванням наслідків недійсності угоди у вигляді скасування реєстрації права власності та скасування наступних угод на цей об`єкт.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених вимог, просила визнати недійсним договір від 19 грудня 2011 року № 039 про пайову участь у будівництві житла, укладеного між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_2 ; визнати недійсною додаткову угоду від 17 вересня 2014 року № 2 до договору від 19 грудня 2011 року № 039 про пайову участь у будівництві житла, укладеного між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_2 ; визнати недійсною додаткову угоду від 16 квітня 2015 року № 039-К до договору № 039; визнати незаконною та скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_4 , площею 40,6 кв. м, номер запису 14868902 від 03 червня 2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19 липня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_4 , яка складається з однієї житлової кімнати житловою площею 19,2 кв. м, загальною - 40,6 кв. м, посвідчений державним нотаріусом Другої одеської нотаріальної контори Масловою М. В., зареєстрований у реєстрі № 1-1145.

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ЖБТ «Промінь», треті особи: ОК «Іста К» та ОСОБА_2 про визнання недійсної додаткової угоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що угода укладена не самою ОСОБА_1 а в її інтересах іншою особою без достатніх повноважень. Крім того, ОСОБА_1 не є особою, яка має право звертатись до суду з вимогами про визнання недійсними договору купівлі-продажу, так як не отримала право власності на цей об`єкт і не є стороною цього договору.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив визнати недійсною з моменту укладення додаткову угоду від 08 липня 2010 року за договором про інвестування будівництва від 07 жовтня 2003 року № 088, укладену між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_1 , якою змінено об`єкт інвестування на однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 40,79 кв. м.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір від 19 грудня 2011 року № 039 про пайову участь у будівництві житла, укладений між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_2 . Визнано недійсною додаткову угоду від 17 вересня 2014 року № 2 до договору від 19 грудня 2011 року № 039 про пайову участь у будівництві житла, укладену між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_2 . Визнано недійсною додаткову угоду від 16 квітня 2015 року № 039-К до договору від 19 грудня 2011 року № 039 про пайову участь у будівництві житла, укладену між ОК «Іста К» та ОСОБА_2 . Визнано незаконною та скасовано реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4 , площею 40,6 кв. м, номер запису: 14868902 від 03 червня 2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19 липня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , квартири АДРЕСА_4 , яка складається з однієї житлової кімнати, житлової площею 19,2 кв. м, загальною - 40,6 кв. м, посвідчений державним нотаріусом Другої одеської нотаріальної контори Масловою М. В., зареєстрований у реєстрі № 1-1145.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що після укладення договору інвестування ОСОБА_1 стала власником майнових прав на об`єкт будівництва - квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 40,79 кв. м, реєстрацію права мала здійснити шляхом отримання відповідних документів від ЖБТ « Промінь» після прийму будинку в експлуатацію.

На момент укладення 19 грудня 2011 року договору № 039 з ОСОБА_2 , ЖБТ «Промінь» не мав права розпоряджатись спірною квартирою, у зв`язку із тим, що цей об`єкт вже був предметом існуючого договору інвестування з ОСОБА_1 , стороною за яким був саме ЖБТ «Промінь» та був предметом зобов`язання товариства після прийому будинку в експлуатацію, а тому такий правочин спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини, визначених у частині четвертій статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Договір № 039 про пайову участь у будівництві житла від 19 грудня 2011 року, укладений між ЖБТ «Промінь» та ОСОБА_2 , є нікчемним у зв`язку із наявним умислом товариства на порушення права ОСОБА_1 на право власності на майнові права, отримані за договором інвестування від 07 жовтня 2003 року № 088 та додатковою угодою від 07 жовтня 2010 року.

Суд відхилив доводи ОК «Іста К» про неможливість виконання вимог ОСОБА_1 про те, що цей об`єкт вже переданий іншому інвестору який включений до фактичного реєстру інвесторів, оскільки спори між інвесторами щодо дубльованих договорів на один об`єкт, відповідно до умов угоди про співробітництво, покладені на ЖБТ «Промінь».

Встановлений у судовому засіданні факт подвійного укладення договору інвестування (пайової участі) у будівництві об`єкта нерухомості дійсно привело до порушення прав кількох осіб, не тільки ОСОБА_1 а і ОСОБА_2 , яка виконала свої обов`язки за укладеним договором, сплативши повну вартість об`єкта, а також і ОСОБА_3 , який сплатив вартість квартири при укладенні договору купівлі-продажу, а тому судом, при розгляді справи застосовані принципи пропорційності інтересів та завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватним і публічним інтересом; особливості предмета спору; значення розгляду справи для сторін, що в свою чергу є підставою для задоволення вимог саме ОСОБА_1 .

Особливостями цієї справи є той факт, що і ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і ОСОБА_3 кожний чесно та сумлінно виконували свої зобов`язання, та при укладенні договорів не могли припускати наявність порушених прав інших осіб. Фактично спір виник у зв`язку із незаконними та аморальними діями представника ЖБТ «Промінь», який, отримавши повну оплату майнових прав ОСОБА_1 , явно свідомо уклав інший договір на той самий об`єкт будівництва. Відповідно до загальновідомої інформації, ці дії не були поодинокими та привели до порушення кримінального провадження щодо керівництва ЖБТ «Промінь». Забезпечуючи розумний баланс між правами ОСОБА_1 , на розумне сподівання виконання з боку ЖБТ «Промінь» умов договору направленого на отримання у власність нерухомого майна у вигляді квартири, ОСОБА_2 , яка, отримавши у власність квартиру, відповідно до виконаного договору, здійснила своє право на розпорядження своєю власністю шляхом продажу квартири, та ОСОБА_3 , який придбав у власність квартиру на підставі укладеного договору купівлі-продажу та сплатив власні кошти.

Враховуючи наведене суд першої інстанції вважав, що при вирішенні спору, вирішальним є застосування принципу справедливості , відповідно до якого судом прийнято до уваги, що ОСОБА_1 отримала свої майнові права, сплативши повну суму вартості об`єкта, та «розумні сподівання» на отримання права власності на об`єкт нерухомості, раніше ніж ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 02 червня 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 у повному обсязі була уповноваженою особою укладати від імені ОСОБА_1 угоди, у тому числі укладати додаткову угоду від 08 липня 2010 року.

Оскільки ОСОБА_1 оплатила 100 % вартості об`єкта будівництва, тобто виконала взяті на себе зобов`язання, то ЖБТ «Промінь» як генеральний підрядник, був зобов`язаний після прийому об`єкта в експлуатацію, здійснити певні дії, пов`язані із виконанням умов договору - передати визначені у договорі документи, які свідчать про передачу права власності забудовнику, проте у порушення договірних відносин квартира передана ОСОБА_2 .

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи

У липні 2021 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 червня 2021 року, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У своїй касаційній скарзі посилається на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16.

У липні 2021 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 червня 2021 року, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У своїй касаційній скарзі посилається на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 569/15913/17.

Також як на підставу оскарження судових рішень заявниця посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України(якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме зазначає, що суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частина третя статті 411 ЦПК України).

Інші учасники справи своїм правом подати відзиви на касаційні скарги не скористалися.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 , надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

09 вересня 2021 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Житлового-будівельного товариства «Промінь», Обслуговуючого кооперативу «Іста К», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Алексєєва Олена Володимирівна, державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Маслова Марія В`ячеславівна, про визнання договору про пайову участь у будівництві житла та додаткових угод недійсними, визнання незаконною та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання договору купівлі-продажу недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Житлово-будівельного товариства «Промінь», треті особи: обслуговуючий кооператив «Іста К» та ОСОБА_2 , про визнання недійсної додаткової угоди, за касаційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 червня 2021 року призначити до судового розгляду на 24 листопада 2021 року

колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков Г. І. Усик