Справа №345/153/21
Провадження № 2/345/237/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, площею 1000 кв.м.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів дружині позивача - ОСОБА_2 . Влітку 2020 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою, що вона, як спадкоємець по заповіту, відмовляється успадковувати будь-яке спадкове майно, оскільки не бажає отримувати заповідану їй спадщину і просила нотаріуса оформити спадщину на ОСОБА_1 , як рідного сина ОСОБА_3 . Проте 02.07.2020 року постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по спадковій справі, у зв`язку із порушенням строків, передбачених ст.ст. 1270,1273 ЦК України. Тому, позивач змушений звернутися до суду та просить визнати за ним право власності на спадкове майно.

Позивач подав до суду розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити.

Відповідача подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення, адже на спадкове майно не претендує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити за результатами проведення підготовчого судового засідання.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.5). Відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду від 08.09.2020 року (а.с. 29-30), з урахуванням ухвали суду від 19.10.2020 року про виправлення описки (а.с. 31), встановлено, що ОСОБА_3 є рідним батьком ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 є його рідним сином.

Відповідно до реєстраційного посвідчення, складеного 06.03.2001 року Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації (а.с. 9), житловий будинок в АДРЕСА_1 зареєстрований в цілому за ОСОБА_3 на праві особистої власності на підставі дублікату від 30.01.2001 року договору забудови, посвідченого 09.02.1955 року КДНК №220; рішення виконкому Калуської міської ради від 06.10.1964 року №359 про затвердження акта від 22.09.1964 року.

Також відповідно до копії державного акту (а.с.15) ОСОБА_3 належала на праві власності земельна ділянка, загальною площею 0,1000 га, у межах згідно із планом, яка розташована на території АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибної ділянки). Належність ОСОБА_3 на праві власності вказаної земельної ділянки підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 01.07.2020 року (а.с.16-18).

Отже, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина в цілому на домоволодіння по АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, площею 0,1000 га, в межах згідно із планом, яка розташована в АДРЕСА_1 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповів відповідачці ОСОБА_2 (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Ч.1 ст.1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , як спадкоємець по заповіту після смерті ОСОБА_3 , відмовилася спадкувати будь-яке спадкове майно, оскільки не бажає отримувати заповідану їй спадщину. Водночас постановою приватного нотаріуса від 02.07.2020 року ОСОБА_2 відмовлено у прийнятті заяви про відмову від спадщини (а.с.8).

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи, що відповідач відмовилася від прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , на спадкове майно не претендує, про що свідчить подана нею до суду заява, позивач, будучи спадкоємцем І черги після смерті ОСОБА_3 , має право на спадкування.

Відповідно до ст.1268 ЦК України позивач, як спадкоємець за законом, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , проживаючи спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.21-23).

Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 200, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-будинковолодіння по АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку, площею 0,1000 га, в межах згідно із планом, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :21:005:0171.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні голошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 15.01.2021 року.

Головуючий