КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/7055/19 Головуючий у І інстанції Гребенюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Сироватської Олени Миколаївни на рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування розпорядження та наказу,

УСТАНОВИВ:

у травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування розпорядження та наказу про оголошення догани.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що позивач працює керуючим територіально відокремленим без балансовим відділенням (далі - ТВБВ) №10026/045 І-А ПАТ «Державний ощадний Банк України».

Починаючи з 2017 року керівництво відповідача здійснює тиск на позивача з метою звільнення його з посади. Доказом цього є численні догани, винесені проти позивача, які останнім оскаржують ся в судовому порядку.

27.02.2019 року відповідач видав розпорядження №123-р, яким, у зв`язку із фактом відсутності позивача на робочому місці та попереднім неповідомленням/не попередженням безпосереднього керівника про факт відсутності, та у зв`язку з ненаданням на відповідний запит пояснень щодо причин неповідомлення, «вказав» позивачу на порушення трудової дисципліни.

Позивач із таким розпорядженням не погоджується, оскільки був відсутній на робочому місці з поважних причин, так як знаходився в суді, про що подав судову повістку із відміткою суду.

Крім того, позивач зазначав, що відповідачем було організовано виїзну перевірку організації касової роботи, про результати якої складено Акт від 29.01.2019 року. На підставі цього Акту відповідач оголосив позивачу догану - наказом від 28.02.2019 року №860-к.

Позивач вважає винесену догану незаконною, викликаною упередженим ставленням до позивача, оскільки усі висновки акту спростовуються запереченнями, викладеними ним у пояснювальній записці від 20.02.2019 року з додатком до цих заперечень.

На думку позивача, оголошення йому догани вчинено з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, будь-які дані, що свідчили б про порушення ним службових обов`язків у відповідача відсутні.

Відтак, просив суд ухвалити рішення, яким:

- скасувати розпорядження від 27 лютого 2019 року №123-р Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Головного управління по м. Києву та Київській області, яким ОСОБА_1 , «вказано» на порушення трудової дисципліни;

- скасувати наказ від 28 лютого 2019 року №860-к Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Головного управління по м. Києву та Київській області про оголошення догани ОСОБА_1 .

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ від 28.02.2019 року № 860-к публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - головного управління по м. Києву та Київській області про оголошення догани ОСОБА_1 . У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач - АТ «Державний ощадний банк України» в особі свого представника - адвоката Сироватської О.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального права, невірну оцінку доказів та неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зокрема, відповідач не погоджується з висновком суду першої інстанції про ненадання роботодавцем - АТ «Ощадбанк» доказів факту винного вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. Зазначає, що АТ «Ощадбанк» було дотримано процедуру накладення дисциплінарного стягнення згідно вимог статей 147-149 КЗпП України, враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок, до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 притягнуто в строки, визначені ст. 148 КЗпП України.

Апелянт зазначає, що згідно наказу філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» №710 від 15.05.2018 року вказано керуючому ТВБВ №10026/045 ОСОБА_1 про наявність недоліків та порушень, зобов`язано разом з відповідальними працівниками вжити заходів, спрямованих на усунення недоліків, підвищення рівня організаційної роботи, зміцнення службової та виконавської дисципліни, забезпечення збереження банківських коштів та попередити про персональну відповідальність у разі їх невжиття. Також зобов`язано керуючого ТВБВ № 100261045 ОСОБА_1 здійснити заходи по усуненню недоліків за банківськими операціями по карткових рахунках, усунути недоліки та порушення в постановці роботи відділу касових операцій, зокрема, дотримуватись вимог порядку №196, вимог Інструкції №693, дотримуватися вимог інформаційної безпеки.

Згідно розпорядження від 22.01.2019 року №38-р була проведена тематична перевірка у складі головного економіста відділу організації касової роботи в ТВБВ Рудої О.В., головного економіста відділу організації касової роботи в ТВБВ Ковальчук I.A. з метою дотримання організації касової роботи у відповідності до вимог Національного банку України та внутрішніх нормативних документів АТ «Ощадбанк» ТВБВ №10026/045 І-А.

За результатами вказаної перевірки 29.01.2019 року складений акт виїзної перевірки касової роботи ТВБВ №10026/045 І-А №б/н від 29.01.2019 року, яким виявлено численні порушення вимог нормативних документів, порядку здійснення касових операцій, зберігання готівки та цінностей, проведення внутрішнього контролю, дотримання вимог інформаційної безпеки.

Апелянт вказує, що актом тематичної перевірки від 29.01.2019 року встановлено, що керуючий ТВБВ ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.З., 2.24., 2.25., 2.47., 2.54 посадової інструкції, не забезпечив належного виконання покладених завдань та функцій на ТВБВ:

- не забезпечив виконання рішень, планів, нормативів, затверджених правлінням та комітетами Банку та/або Управління, наказів, розпоряджень і доручень голови правління, а також керівництва Управління (п. 2.З.);

- не забезпечив у ТВБВ відповідно до законодавства та внутрішніх нормативно-правових актів Банку дотримання вимог при здійсненні банківських, фінансових послуг та інших видів діяльності, з організації операційної діяльності та бухгалтерського обліку (п. 2.24), зокрема, актом виявлені численні порушення внутрішніх нормативно-правових актів Банку - Інструкції №693 від 13.12.2012 року, Порядку від 14.12.2009 року №490.Порядку від 14.10.2004 року № 127, Порядку від 13.11.2015 року №990, тощо;

- не забезпечив у ТВБВ відповідно до законодавства та внутрішніх нормативно-правових актів банку дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів (п. 2.25);

- не забезпечив збереження грошових коштів, цінностей та майна ТВБВ (п. 2.47);

- не забезпечив заходи щодо усунення недоліків, виявлених перевіркою в ТВБВ, не здійснив контролю за усуненням таких недоліків (п. 2.54).

До застосування дисциплінарного стягнення від ОСОБА_1 були отримані письмові пояснення відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України, які висновків перевірки не спростували.

Апелянт зазначає, що факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виявився у неналежному виконанні трудових обов`язків, було доведено в ході розгляду справи належними та допустимими доказами. Однак, внаслідок невірної оцінки доказів, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції дійшов невірних висновків щодо задоволення частини позовних вимог та ухвалив оскаржуване рішення про скасування наказу від 28.02.2019 року № 860-к про оголошення позивачу догани.

Посилаючись на викладене, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині скасування наказу від 28.02.2019 №860-к про оголошення догани ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження у даній справі і позивачу надано строк до 21 вересня 2021 року для подання відзиву на апеляційну скаргу.

18.10.2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останні зазначає, що отримав ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження 23.09.2021 року та у зв`язку із відпусткою адвоката позивача не міг надати відзив раніше.

Керуючись положеннями частин 1,2 ст. 126, ч. 1 ст. 360 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення відзиву на апеляційну скаргу без розгляду і зв`язку із пропуском визначеного судом строку для його подання і відсутністю вмотивованого клопотання про поновлення такого строку.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бєлкін Л.М. проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на безпідставність її доводів, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідач свого представника для участі в судовому засіданні не направив.

02.11.2021 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від представника відповідача адвоката Сироватської О.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із встановленням протоколом позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 28.10.2021 року по м. Києву «червоного» рівня епідемічної небезпеки поширення COVID-19. Наступне судове засідання просила призначити після завершення в м. Києві посилених карантинних заходів.

Заслухавши думку позивача та його представника щодо поданої відповідачем заяви, керуючись положеннями ч. 2 статті 372 ЦПК України, визнав причини неявки представника неповажними та з огляду на належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи вважав за можливе проведення судового розгляду за відсутності представника АТ «Ощадбанк».

Заслухавши доповідь судді-доповідача Таргоній Д.О., пояснення позивача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції у даній справі в оскаржуваній частині зазначеним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що наказом №385-ОС від 20.04.2012 року «Про призначення працівників ТВБВ №10026/045» ОСОБА_1 призначений на посаду керуючого ТВБВ №10026/045 з 21.04.2012 року за переведенням з філії - Дарницького відділення №5397 АТ «Ощадбанк» (а.с. 83).

05.06.2018 року начальником філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» затверджено посадову інструкцію позивача (а.с. 84-87).

На підставі розпорядження №38-р від 22.01.2019 року зобов`язано провести 29.01.2019 року тематичну перевірку в ТВБВ №10026/045 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (а.с. 90).

За результатами зазначеної перевірки уповноваженими особами складено акт від 29.01.2019 року (а.с. 91-96).

15.02.2019 року начальник Головного управління по м. Києву та Київській області направив позивачу службову записку №100.12-24/15 з вимогою надати пояснення по недолікам/порушенням виявленим в ході перевірки 29.01.2019 року. На вказаній записці позивачем зроблено запис, що пояснення будуть надані 20.02.2019 року до 18:00 (а.с. 97).

15.02.2019 року працівниками АТ «Ощадбанк» складено акт про відмову від надання письмових пояснень позивачем щодо порушень і недоліків, виявлених в ході проведення тематичної перевірки від 29.01.2019 року. На зазначеному акті позивачем також зроблено помітку, що пояснення будуть надані 20.02.2019 року до 18:00 (а.с. 101).

15.02.2019 року працівниками АТ «Ощадбанк» складено акт про відсутність позивача на робочому місці з 09:00 до 12:10. Із зазначеним актом позивач ознайомився, про що свідчить власноручно проставлений підпис та зазначив, що надасть пояснення у встановлений законом термін (а.с. 109).

15.02.2019 року за вих. №100.135/01 позивач надав письмове пояснення про факт відсутності на робочому місці, у якому повідомив, що перебував на судовому засіданні у Подільському районного суді м. Києва та долучив копію судової повістки (а.с. 110).

20.02.2019 року за вих. №100.145/01 позивачем надано письмові пояснення на службову записку №100.12-24/15 (а.с. 107).

20.02.2019 року уповноваженою особою відповідача скеровано позивачу лист №100.30/3 з вимогою надати детальні пояснення щодо порушення трудової дисципліни (а.с. 111).

21.02.2019 року за вих. №100.149/01 позивачем надано письмові пояснення на лист №100.30/3 (а.с. 112).

Розпорядженням №123-р від 27.02.2019 року позивачу вказано на необхідність дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку АТ «Ощадбанк» (а.с. 108).

Наказом від 28.02.2019 року № 860-к публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - головного управління по м. Києву та Київській області позивачу за неналежне виконання посадових обов`язків керуючого ТВБВ відповідно до посадової інструкції від 05.06.2019 року, а саме: п. 2.3. інструкції - в частині незабезпечення належного виконання покладених завдань та функцій на ТВБВ та установи, віднесені до зони відповідальності; п. 2.24 - незабезпечення у ТВБВ відповідно до законодавства та внутрішніх нормативно-правових актів банку при здійснення банківських, фінансових послуг та інших видів діяльності, з організації операційної діяльності та бухгалтерського обліку; п. 2.25. - незабезпечення у ТВБВ відповідно до законодавства та внутрішніх нормативно-правових актів банку, дотримання вимог з порядку оформлення та подання до обліку первинних документів; п. 2.47 - незабезпечення збереження грошових коштів, цінностей та майна ТВБВ; п. 2.54 - незабезпечення заходів щодо усунення недоліків, виявлених структурним підрозділом бек-офісу (при перевірці документів дня), ревізіями та перевірками в ТВБВ, нездійснення контролю за усуненням таких недоліків; п. 4.1.1 - невиконання або неналежне виконання функцій та обов`язків, встановлених цією Посадовою інструкцією; п. 4.1.2 - недотримання положень, інструкцій та інших розпорядчих документів банку; п. 4.1.4 - несвоєчасне недостовірне та некоректне подання звітів та іншої інформації на вимогу керівництва Управління та Банку; п. 4.1.7 - невиконання умов щодо збереження матеріальних та грошових цінностей, розкрадання, знищення або пошкодження основних фондів та інвентарю; п. 4.1.11 - недотримання вимог нормативно-правових актів з питань інформаційної безпеки - оголошено догану (а.с. 88-89).

Задовольняючи частково позовні вимоги та скасовуючи наказ від 28.02.2019 року № 860-к про оголошення позивачу догани, суд першої інстанції виходив із того, що зі змісту оскаржуваного наказу не вбачається конкретних даних, коли саме і які порушення функціональних обов`язків були допущені позивачем, в чому вони проявлялись; такий наказ не містить зафіксованих порушень, не міститься жодних доказів того, що є вина і у чому є вина саме позивача, а містить лише перелік завдань та обов`язків керуючого ТВБВ, передбачених посадовою інструкцією.Суд вважав, що такий наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, оскільки у ньому відсутні обов`язкові елементи складу дисциплінарного правопорушення. Відтак, на думку суду, факт порушення позивачем трудової дисципліни належними доказами відповідачем не підтверджено.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно статті 15 ЦК Українипередбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Статтею 43 Конституції Українивизначено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється.

Відповідно до статті 139 КЗпП Українипрацівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Одним із видів юридичної відповідальності є дисциплінарна відповідальність. У сфері виконання найманої праці вона полягає в обов`язку працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, давати звіт перед роботодавцем за свої протиправні дії та нести дисциплінарні стягнення, передбачені нормами трудового законодавства.

Дисциплінарна відповідальність, як і будь-яка інша юридична відповідальність, має примусовий характер. Він полягає в тому, що стосовно працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, роботодавцем можуть уживатися заходи примусового впливу, примусова санкція, яка спричиняє для порушника певні негативні наслідки.

Заходи дисциплінарного стягнення, що застосовуються до деяких працівників, які несумлінно виконують свої трудові обов`язки, зазначено у статті 147 КЗпП України.

Згідно зі статтею 147 КЗпП Україниза порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Дисциплінарне стягнення, відповідно до вимог статі 148 КЗпП України, застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 КЗпП Українивизначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до статті 150 КЗпП Українидисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто, наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 569/9812/16-ц (провадження № 61-29869св18) та у справі № 592/1551/16-ц від 27 березня 2019 року.

При розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи дотримані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування наказу про оголошення догани, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оспорюваний наказ не відповідає по формі та змісту вимогам трудового законодавства, оскільки його прийнято без викладення конкретних обставин та фактів порушень трудової дисципліни працівником, а відтак він підлягає скасуванню.

При перевірці висновків суду першої інстанції, у контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Так, в наказі про оголошення догани, роботодавець вказав про неналежне виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків керуючого ТВБВ відповідно до посадової інструкції від 05.06.2018 року:

- в частині незабезпечення належного виконання покладених завдань та функцій на ТВБВ та установи, віднесені до зони відповідальності;

- незабезпечення у ТВБВ відповідно до законодавства та внутрішніх нормативно-правових актів банку дотримання вимог при здійсненні банківських, фінансових послуг та інших видів діяльності, з організації операційної діяльності та бухгалтерського обліку;

- незабезпечення у ТВБВ відповідно до законодавства та внутрішніх нормативно-правових актів банку дотримання вимог з порядку оформлення та подання до обліку первинних документів;

- незабезпечення збереження грошових коштів, цінностей та майна ТВБВ;

- незабезпечення заходів щодо усунення недоліків, виявлених структурним підрозділом бек-офісу (при перевірці документів дня), ревізіями та перевірками в ТВБВ, нездійснення контролю за усуненням таких недоліків;

- невиконання або неналежне виконання функцій та обов`язків, встановлених цією Посадовою інструкцією;

- недотримання положень, інструкцій та інших розпорядчих документів банку;

- несвоєчасне, недостовірне та некоректне подання звітів та іншої інформації на вимогу керівництва Управління та Банку;

- невиконання умов щодо збереження матеріальних та грошових цінностей, розкрадання, знищення або пошкодження основних фондів та інвентарю;

- недотримання вимог нормативно-правових актів з питань інформаційної безпеки.

В той же час, зазначені пункти інструкцій мають загальний характер або ж передбачають цілий перелік заборон.

Відсутність в наказі про оголошення догани викладення конкретних обставин та фактів порушень трудової дисципліни ОСОБА_1 з визначенням строку таких порушень, позбавляє можливості перевірити та дати оцінку обґрунтованості таких фактів та своєчасності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 488/2913/16-ц (провадження № 61-30164св18).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності викладених в рішенні суду висновків про те, що наказ про оголошення працівникові догани, якщо у ньому, зокрема, не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення працівником трудових обов`язків, не відповідає вимогам трудового законодавства. Такий наказ є незаконним та підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини указує, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Сироватської Олени Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 квітня 2021 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.