Провадження № 2/243/2914/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Керман Я.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Слов`янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яка обґрунтована тим, що позивачу відповідно Договору довічного утримання від 01.12.2000 року, засвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області, зареєстрованого в реєстрі за №7874 та Договору дарування від 21.12.2012 року, засвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області, зареєстрованого в реєстрі за №4167, належить будинок АДРЕСА_1 .

Окрім позивача в будинку зареєстрований відповідач, син колишньої дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак відповідач у будинку з кінця 2017 року не проживає, не сплачує комунальні послуги та інші платежі, в утриманні житла участі не приймає.

На підставі чого позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Геєнко М.Г., будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, наполягали на заявлених вимогах.

відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, відповідачем до суду направлено заяву, в якій зазначено, що даний позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просять розглянути справу за його відсутністю.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 , підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Договору довічного утримання від 01.12.2000 року, засвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., зареєстрованого в реєстрі за №7874, ОСОБА_1 є власником 1/2 часток житлового будинку розташованого за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідно до Договору дарування від 21.12.2012 року, засвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., зареєстрованого в реєстрі за №4167, ОСОБА_1 є власником 1/2 часток житлового будинку розташованого за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1455-2 від 20.09.2018 року та Домової книги для прописки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_1 , вбачається, що у зазначеному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Акту №88 від 31.07.2021 року, складеного керівником мікрорайону «Словкурорт» м. Слов`янськ, у складі комісії квартального комітету, у будинку АДРЕСА_1 , починаючи з 2017 року фактично не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселені не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

В ч. 3 вказаної статті зазначено, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Частиною другою ст. 64 ЖК України встановлено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення містяться і у ч.1 ст. 405 ЦК України.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

В ст. 317 ЦК України визначено зміст права власності, який полягає в тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з тим Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, його відсутність не пов`язана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинку АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 391, 396, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду В.І. Старовецький