У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

10 листопада 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача 1: SWAROG EUROPE, відповідача 2: ОСОБА_2 , відповідача 3: ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Ужгородського місткого нотаріального округу Кішкін Денис Волоимирович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лещинець Л.В., звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача 1: SWAROG EUROPE, відповідача 2: ОСОБА_2 , відповідача 3: ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Ужгородського місткого нотаріального округу Кішкін Денис Волоимирович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Разом з позовною заявою подала заяву про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, мотивуючи її тим, що у позові заявлені одна позовна вимога майнового характеру у сумі 70035 грн. та одна не майнового, таким чином загальний розмір судового збору, що підлягає сплаті складає 1816,00 грн.

Однак, позивач вважає, що підлягає звільненню від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви, з огляду на наявність підстав, передбачених ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», зокрема позивач має на утриманні дитину ОСОБА_4 , 2009 року народження, батько якої ухиляється від сплати аліментів протягом більше 1 року. Так, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.10.2020 року по справі 308/6720/20 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 5000 грн. щомісячно починаючи з 13.07.2020 року. Зазначене рішення суду перебуває на виконанні в Ужгородському міському відділі ДВС, ВП №64331881. Однак, згідно довідки від 19.10.2021 року за №16-63731932/21 виданої головним державним виконавцем Ярешко Д.В., заборгованість ОСОБА_3 по виплаті аліментів станом на 01.11.2021 року складає 78 064,51 гри., жодного разу боржником аліменти на утримання дитини сплачено не було.

Окрім цього, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про доходи №32 від 19.10.2021 року, згідно якої розмір доходів ОСОБА_1 за 2021 рік складає 35 207,48 грн.

Вивчивши клопотання про звільнення від сплати судового збору, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом але не більше як до ухвалення судового рішення у справі (ч.1). З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч.3).

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Обставини для звільнення або відстрочки від сплати судового збору повинні бути виключними та такими, що обумовлюють необхідність у звільнені.

Аналізуючи вищевказані правові норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі» (CASEOFKREUZv.POLAND) (Заява N 28249/95) від 19.06.2001 року, суд констатував, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Проте у цьому ж рішенні суд також наголошує, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Також, зокрема, у п.п. 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Станков проти Болгарії» («STANKOVv. BULGARIA») від 12.07.2007 (заява №68490/01), вказано про те, що цілі, які переслідуються при стягненні судових витрат, зокрема судового збору слід вважати прийнятними враховуючи загалом питання відправлення правосуддя, зокрема, що стосується фінансування судової системи, крім цього, такі діють стримуючим фактором для легковажних претензій, однак такі не повинні бути надмірним тягарем, тобто значне фінансове навантаження може виступати як фактор, що обмежує доступ до правосуддя, право на суд.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v.Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v.Poland» від 26 липня 2005 року.

Так, в обґрунтування підстав звільнення від сплати судового збору позивач посилається на наявність у неї дитини віком до чотирнадцяти років, а батько дитини ухиляється від сплати аліментів.

Так, згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів наданої відділом ДВС у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 16-63731932/21 від 19.10.2021 року слідує, що за гр. ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини у розмірі 78064,51 грн.

Також позивач, як на підставу для звільнення від сплати судового збору посилається на те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно довідки про доходи № 32 від 19.10.2021 року зазначено, що позивач ОСОБА_1 працює в КЗ «Закарпатська обласна філармонія» та за період з січня по вересень 2021 року отримала дохід в розмірі 35207,48 грн.

Однак, вказана довідка, на думку суду, не може бути беззаперечним доказом майнового стану позивача та наявності виключних обставин, оскільки в такій вказаний дохід позивач тільки за період з січня по вересень 2021року., тобто, за певний період.

Також, позивачем не надано суду жодних доказів про відсутність грошових коштів на рахунках в банківських установах, наявність чи відсутність рухомого, нерухомого майна у позивача , тощо.

Окрім цього, законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку , суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Відповідно до ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом, а отже, і органів державної влади.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено ЦПК України, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, позивач як сторона у справі має виконувати встановлений законодавством обов`язок сплати судового збору.

Враховуючи, те що позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що майновий стан позивача не дозволяє сплатити йому судовий збір у розмірі, що визначено в ст.4 Закону України «Про судовий збір», тому підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд не вбачає.

За таких обставин, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, слід відмовити.

Приписами ч. 1 ст.187 ЦПК України визначено, що суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2, ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 1, ч. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотоку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2270,00 грн.

Таким чином, позивачеві за подання вказаного позову слід сплати судовий збір у розмірі 1816 грн. та надати суду докази на підтвердження його сплати.

Платіжними реквізитами для перерахування судового збору в гривнях є:

отримувач коштів ГУК у Зак. обл/Ужгородська тг/22030101 ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37975895 , Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.) , Код банку отримувача (МФО) 899998 , Рахунок отримувача UA0007493 , Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області (назва суду, де розглядається справа).

Статтею 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст.185,260ЦПК України,ст. 8 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача 1: SWAROG EUROPE, відповідача 2: ОСОБА_2 , відповідача 3: ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Ужгородського місткого нотаріального округу Кішкін Денис Волоимирович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали. Роз`яснити, що в разі не усунення ним вказаних недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул