П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року м. Київ

Справа № 22-2698 Головуючий у 1-й інстанції: Яровенко Н. О.

Унікальний № 755/15765/20 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-

у с т а н о в и л а:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ФОП ОСОБА_3 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в якій просила видати судовий наказ про стягнення з боржника ФОП ОСОБА_3 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 4 173 грн за серпень 2019 року на користь заявника ОСОБА_2 (а.с.1-2).

Заява була обґрунтована тим, що заявник працювала у боржника ФОП ОСОБА_3 на посаді консультанта з 20 жовтня 2015 року до 30 серпня 2019 року. При моніторингу відомостей особистого пенсійного кабінету виявилась різниця між сумою нарахованого і виплаченого доходу боржником на користь заявника за період серпень 2019 року.

Згідно довідки по формі ОК-5 від 29 вересня 2020 року, загальна сума заробітку заявника для нарахування пенсії за серпень 2019 року по ФОП ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , становить 29 023 грн 92 коп. Тобто боржником була нарахована зарплата заявнику, з якої сплачено страхові внески, у розмірі 29 023 грн 92 коп.

Згідно довідки по формі ОК-7 від 01 жовтня 2020 року, загальна сума фактичного заробітку/доходу заявника за серпень 2019 року по ФОП ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , становить 24 850 грн 92 коп. Тобто боржником фактично було виплачено заявнику зарплату у розмірі 24 850 грн 92 коп.

Різниця між нарахованою і виплаченою заробітною платою становить 4 173 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення з ФОП ОСОБА_3 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_2 , адвокат Гук А. О., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою заяву про видачу судового наказу задовольнити (а.с.24-25).

Відзиву на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходило.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено наступні обставини. Відповідно до змісту вимог заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ФОП ОСОБА_3 нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, заявник просила стягнути на її користь невиплачену заробітну плату у розмірі 4 173 гривень за серпень 2019 року. Однак заявником не надано довідки про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Відмовляючи ОСОБА_2 у видачі судового наказу районний суд виходив із того, що доказів наявності заборгованості боржника перед заявником матеріали заяви не містять. Тобто вимоги заявника не обґрунтовані доказами, які додані до заяви про видачу судового наказу. Додані до заяви документи не підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні заяви про видачу судового наказу, є доведеними.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови у видачі судового наказу відповідають обставинам справи.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

За змістом ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Як убачається з матеріалів справи заявник обґрунтовує свої вимоги посиланнями на відомості довідки по формі ОК-7 від 01 жовтня 2020 року, однак така довідка у матеріалах справи відсутня.

Водночас, із доданого до апеляційної скарги витягу Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 12 листопада 2020 року (а.с.27) убачається, що сума 4 173 грн, яка заявлена до стягнення, це сума утриманого податку із нарахованої ОСОБА_2 заробітної плати.

Тому доводи апеляційної скарги про підтвердження безспірності заборгованості наявним у матеріалах справи довідками за формами ОК-5 та ОК-7 відхиляються апеляційним судом як неприйнятні.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного судового рішення апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома