Провадження № 2/643/5156/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.07.2019, на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1200,00 грн. щомісячно та зменшення розміру додаткових витрат на дитину до 200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.03.2014 рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/1800/14-ц присуджені до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошові сумі 550 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24.02.2014. Позивач належним чином виконував рішення суду, та сплачував присуджені аліменти. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкові від 10.07.2019 збільшено розмір аліментів, що стягуються з позивача на утримання дитини, до 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.04.2019, а також стягнуті з позивача на користь відповідача додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , викликані особливими обставинами, що пов`язані із хронічною хворобою дитини та розвитком здібностей дитини, починаючи з 04.04.2019 у розмірі 1690,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення винесено з урахуванням того, що ОСОБА_1 з 01.06.2017 по теперішній час працює на посаді слюсаря механоскладальних робіт механічного відділення ПОГ «ХУВП № 4 УТОС» з заробітною платою за 2018 рік - 2340 грн., за 2020 рік - 5340 грн. Позивач зазначає, що на теперішній час його дохід на місяць складає приблизно 4000,00 грн., який залишається після сплати податків та інших обов`язкових платежів. З цього доходу він сплачує комунальні послуги, витрачає на продукти харчування, одяг, побутові предмети, на своє лікування у зв`язку з хронічним захворюванням, а тому він не має можливості сплачувати аліменти та додаткові витрати на дитину у розмірі 3190 грн. щомісячно. На теперішній час він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1200 грн. щомісячно та додаткові витрати на дитини у розмірі 200 грн. щомісячно. Позивач зазначає, що відповідач є приватним підприємцем, має дохід, який вище за мінімальну заробітну плату, за останні роки придбала нерухомість та інші коштовні речі, та може витрачати грошові кошти не утримання дитини. Також, їх спільна дитина має діагноз лікворна гіпертензія, що не є тяжкою хворобою, виникає періодично та може бути вилікувана медикаментозно. Ніяких психіатричних відхилень чи тяжкі хвороби дитина не має, постійного медичного догляду та спеціального догляду не потребує, отже не має підстав для щомісячних додаткових витрат, пов`язаних з перебуванням на консультативному обліку. При ухваленні рішення судом прийнято до уваги відвідування дитиною спортивного клубу, але захворювання дитини забороняє відвідування спортивних закладів.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою судді від 19.08.2021 справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач в особі представника адвоката Панфілової Д.А. у встановлений судом строк подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, та стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що позивачем не підтверджено жодними належними і допустимими доказами наявність підстав для зменшення розміру аліментів, зокрема, існування хвороб позивача, про які він вказує у позові існували як на дату народження дитини, так і на дату винесення рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/1800/14-ц і на дату винесення рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19. Тобто, факти, якими обґрунтовуються позовні вимоги є незмінними та не є підставою для зменшення розміру аліментів. Жодні документи, які б підтверджували перебіг хвороб позивача, погіршення стану його здоров`я, а також висновки медичних комісій, призначень лікарів, станом на дату подання позовної заяви до позову не додано, отже підстава для зменшення розміру аліментів, що ґрунтується на погіршенні здоров`я позивача, є недоведеною. Зміни матеріального стану сторін, які б вплинули на змогу сплачувати аліменти не відбулось, так, позивач не змінював місця роботи, додаткових підтверджених матеріальних витрат він не має. Посилання позивача на те, що дохід відповідача становить вище мінімальної заробітної плати не відповідає дійсності, так відповідач зареєстрована як фізична особа підприємець 19.02.2020 та сукупний дохід відповідача не перевищує мінімальну заробітну плату, що підтверджується копією довідки з пенсійного фонду України. Спільна дитина сторін перебуває на повному утриманні у відповідача, по що свідчить наявність у позивача заборгованості по аліментам, крім того, у відповідача на утриманні перебуває ще одна дитини ОСОБА_4 . Твердження позивача по збагачення відповідача є безпідставними, оскільки останні роки відповідач не придбавала нерухомість та коштовні речі, відповідач має у праві власності 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , які набула у 2016 році. Відповідач зазначає, що вимога позивача про зменшення розміру аліментів до 1200 грн. , що є менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, суперечить вимогам закону. Також, вимоги позивача про зменшення додаткових витрат на дитину до 200 грн. щомісячно також не підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи № 641/2637/19 судом встановлено, що протягом всіх років життя ОСОБА_3 постійно перебуває на лікуванні, потребує особливого режиму, лікування та умов розвитку, діагнози дитини підтверджені належними і допустимими доказами. Наразі дитини продовжує перебувати на постійному обліку у невропатолога з народження, дитині не змінений діагноз лікворна гіпертензія та F 92, дитина продовжує лікування. Протягом всіх років особливі умови життя дитини залишаються незмінними. За станом свого здоров`я дитина потребує періодичних обстежень стану її здоров`я, профілактичного лікування, особливих умов харчування та постійного прийому лікарських препаратів. Щодо тверджень позивача про наявність протипоказань щодо відвідування спортивних секцій дитиною відповідач вказує, що такі протипоказання ніколи не існували. Інформація щодо стану дитини, наведена у витязі з медичної картки вказує, що негативного впливу таке відвідування на стан здоров`я дитини не продукує. Більш того, дитина продовжує відвідувати спортивний клуб КентавR, а саме заняття Pover Kids, які сприяють розвитку витривалості, сили, координації, зміцненню хребта. Відвідування спортивного клубу належить до додаткових витрат на дитину, та відвідування дитиною занять викликані особливими обставинами. На даний час позивач офіційно працевлаштований, за станом здоров`я спроможний працювати, на утримання інших осіб аліменти не сплачує, на його утриманні ніхто не перебуває.

Позивач у встановлений судом строк подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що особливих обставин, які б свідчили про стягнення з нього додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо не наведено, доказів на підтвердження посилань, що дитина має постійне регулярне лікування, що тягне за собою витрати на дитини, суду не надано, не надано доказів, що дитина страждає на тяжку хворобу, в зв`язку з чим є витрати на соціальну та медичну допомогу, на додаткове харчування, придбання ліків, спеціалізований медичний та звичайний догляд, побутове обслуговування, відвідування лікувальної гімнастики тощо. Позивач зазначає, що дитина не є інвалідом. Не потребує щомісячного медичного огляду та постійного лікування, його заробітна плата є мінімальною, з якої він сплачує аліменти та додаткові витрати у розмірі понад 73,8% від заробітної плати, знайти більш оплачувану роботу він не може у зв`язку зі своїм захворюванням, також, на його утриманні перебуває непрацездатна мати. Позивач вважає розрахунок заборгованості по аліментам таким, що не відповідає дійсності та суперечить закону.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, збільшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягування з 04.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину понесеної суми додаткових витрат на дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з листопада 2018 року по березень 2019 року включно у розмірі 8750 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на передбачувані додаткові витрати на дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , викликані особливими обставинами, що пов`язані із хронічною хворобою дитини та розвитком здібностей дитини, починаючи 04.04.2019 року у розмірі 1690 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Вказане судове рішення ОСОБА_1 не оскаржене та набрало законної сили 10.08.2019.

В силу ч.ч.4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, при ухваленні вищевказаного рішення судом враховано, що потреби дитини значно виросли. ОСОБА_1 працює з 01.06.2017 року по теперішній час на посаді слюсар механоскладальних робіт механічного відділення, що підтверджується довідкою №62 від 07.03.2019 року, на підприємстві ПОГ «ХУВП №4 УТОС». Крім того на утриманні ОСОБА_2 перебуває ще одна дитина - ОСОБА_4 . ОСОБА_2 з 2015 року не працює та перебуває на обліку у відділі соціальної допомоги управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям згідно з Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям». Стан здоров`я дитини погіршився, що підтверджується доданими до позовної заяви довідками та виписками із медичної карти. Крім того, з часу винесення у 2014 році судом рішення, значно зросли витрати на комунальні послуги, які є необхідними для комфортного проживання дитини, та вартість продуктів харчування, а також збільшився прожитковий мінімум для дитини від шестирічного віку, який становить на момент подання позовної заяви 2027,00 гривень. Також, навчання дитини у школі

вимагає додаткових витрат на проїзд до школи, харчування, шкільне приладдя. 19.02.2015 року Державною Установою «Інститут неврології, психіатрії та наркології Національної академії медичних наук України» видано висновок, де зазначено діагноз дитини - лікворна гіпертензія, протягом всіх років життя дитина постійно перебуває на лікуванні, потребує особливого режиму, лікування та умов розвитку, перебуває на обліку у невролога з народження, дитині призначені постійні консультації у психіатра та психолога з огляду на страхи та істерики. Також, дитина відвідує спортивний клуб Кентавр за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 37 , а саме заняття Pover Kids, які сприяють розвитку витривалості, сили, координації, зміцненню хребта. Крім того, відвідування дитиною зазначених занять викликані особливими обставинами, а саме, необхідністю соціалізації дитини, виплеску негативних емоцій за допомогою фізичних вправ, розвитку комунікаційних та фізичних здібностей дитини. Відвідування спортивного клубу належить до додаткових витрат на дитину відповідно до вимог статті 185 Сімейного кодексу України. Аналогічна позиція була викладена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.01.2019 року у справі № 751/4312/16-ц, де Верховний Суд зауважив, що до особливих витрат закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно наданої позивачем довідки про доходи від 08.10.2021, ОСОБА_1 працює слюсарем з механоскладальних робіт на Підприємстві об`єднання громадян «Харківському учбово-виробничому підприємстві № 4 УТС», його дохід з 19.10.2020 по 30.09.2021 становить 65471,86 грн., з яких сплачені аліменти у розмірі 24588,18 грн. Щомісячний дохід ОСОБА_1 у 2021 році, за винятком аліментів, становить 6000,00 грн.

Станом на 21.09.2021 ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 36637,40 грн., що утворилась за період з 24.02.2014 по 21.09.2021.

На підтвердження наявності в нього хронічного захворювання позивачем надані копії медичної документації за період з 2007-2010 роки.

Доказів погіршення свого матеріального становища, стану свого здоров`я після ухвалення судового рішення від 10.07.2019 та на підтвердження факту перебування на утриманні у позивача його матері, наявність присуджених до стягнення аліментних зобов`язань на утримання інших осіб позивачем не надано і матеріали справи таких доказів не містять.

Посилання позивача на те, що відповідач на протязі останніх років придбала нерухомість та коштовні речі не підтверджено жодними доказами, та проти таких тверджень сторона відповідача заперечує.

Так, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрації прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.10.2021, ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/4 частина квартира АДРЕСА_1 , набута нею у власність 05.04.2016.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа - підприємець з 19.02.2020, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; перебуває на спрощеній системі оподаткування. Згідно відомостей Пенсійного фонду України, дохід ОСОБА_2 за 2019 рік становив 38633,90 грн., за 2020 рік - 56149,56 грн.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що з часу збільшення розміру аліментів сукупний дохід за рік відповідача ОСОБА_2 не перевищує доходу позивача.

Прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років у 2021 році становить: з липня по листопад 2021 - 2510,00 грн., з грудня 2021 - 2618 грн.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2 ст. 182 СК України).

Суд зважає на те, що обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як батька так і матері дитини. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Однак, належних доказів зміни свого матеріального становища, погіршення стану свого здоров`я позивач суду не надав.

Суд зазначає, що позивач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, регулярно отримує заробітну плату, яка збільшилась з часу присудження з нього до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно.

Крім того, наявність чи відсутність заборгованості по сплаті аліментів не є підставою для зменшення розміру аліментів, розв`язання спору щодо незгоди із вказаною заборгованістю може бути предметом окремого судового розгляду.

Суд дійшов до висновку, що у позивача та відповідача однаковий рівень фінансових доходів, а тому і матеріальне становище тотожне.

Згідно із положеннями статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини, а в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.

Згідно наданих ОСОБА_2 письмових доказів, з часу ухвалення рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.07.2019 у справі № 641/2637/19, стан здоров`я дитини ОСОБА_3 не покращився, дитина продовжує перебувати та обліку та під наглядом лікарів, потребує лікування. Також, дитина продовжує відвідувати спортивний клуб Кентавр.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Відповідач просить стягнути з позивача понесені нею судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн..

Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судових витрат та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідачем на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу було надано копії: Договору про надання правової допомоги № 03/21 від 20.09.2021 року, укладеної з адвокатом Панфіловою Д.А.; Додаткової угоди № 1 від 20.09.2021 до Договору про надання правової допомоги № 03/21 від 20.09.2021, укладеної з адвокатом Панфіловою Д.А ., за якою послуга зі складання та направлення адвокатського запиту становить 1000,00 грн. (1 година), ознайомлення із матеріалами справи та консультація клієнта становить 1000,00 грн. (1 година); складання відзиву на позовну заяву становить 2000,00 грн. (2 години); участь у судовому засіданні в суді першої інстанції становить 1000,00 грн. (за 1 годину); копія квитанції від 10.08.2021 про сплату ОСОБА_2 на користь Панфілової Д.А. 3000,00 грн. за надання правової допомоги в рамках договору 03/21, додаткової угоди у справі № 643/14995/21.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

З урахуванням вищезазначеного, заявлений розмір витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 гривень є співмірним з кількістю вчинених адвокатом процесуальних дій та часу, витраченого для підготовки документів по справі, та документально підтвердженим належними та допустимими доказами.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог покладає на позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, та стягує з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 141, 247 ч.2, 264-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину, відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Т. В. Поліщук