Справа № 456/3409/21
Провадження № 2/456/1093/2021
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

11 листопада 2021 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Стасів О.Я.,

сторони та інші учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

вимоги позивачки - про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться по вул. Т. Шевченка, буд. 89, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивачки.

Позивачка ОСОБА_1 12.07.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення аліментів на їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрі стягуються у частці від заробітку - у розмірі ј частини з усій його видів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 23.02.2012 року, і до досягнення дитиною повноліття, - за період з 01.02.2020 року по 31.05.2021 року включно, у розмірі 17 274 грн. 25 коп..

Позов обґрунтовано тим, що 05.10.2010 року зареєстровано шлюб між сторонами, котрий рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 16.11.2012 року у цивільній справі № 1323/5742/2012, провадження № 2/1323/2040/2012, було розірвано. За час перебування у зазначеному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання між сторонами шлюбу залишився проживати та проживає з позивачкою й перебуває на її утриманні. 27.03.2012 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області було ухвалено заочне рішення у справі № 1323/1494/2012, провадження № 2/1323/840/2012, про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку - у розмірі ј частини з усій його видів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 23.02.2012 року, і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка стверджує, що відповідач неналежно виконує свій обов`язок та не сплачує присуджених за рішенням суду аліментів, у зв`язку з чим за період з 01.02.2020 року по 31.05.2021 року включно утворилася заборгованість по сплаті аліментів на дитину у загальному розмірі 17 274 грн. 25 коп., що дає право позивачці на стягнення з відповідача також неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Оскільки такий розмір неустойки (пені) становить 82 546 грн. 55 коп., що є значно вищим за 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів за наведений період, то позивачка вважає, що з відповідача підлягає до стягнення сума неустойки (пені) у розмірі 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, тобто 17 274 грн. 25 коп.. Відтак, позивачка просить на підставі ст. ст. 150, 180-181, 196 СК України, позов задовольнити.

Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до нього про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину не подав.

Заяви та клопотання учасників справи.

Від позивачки 28.07.2021 року за вх. № 14472 через канцелярію суду із встановленням її особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних у суду матеріалів. Одночасно у такій заяві зазначено про те, що позивачка проти заочного розгляду цієї справи у порядку ст. ст. 280-282 ЦПК України не заперечує.

Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 29.07.2021 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який у позові не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 21.10.2021 року о 10.00 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 21.10.2021 року судовий розгляд справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 11.11.2021 року о 12.30 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 11.11.2021 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі наявних матеріалів (доказів).

Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судових засідань по їх справі, котре призначалось на 11.11.2021 року о 12.30 год., про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження.

Судом також було задоволено заяву позивачки про розгляд даної справи за її відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати заочний судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

У своєму рішенні у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський Суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачки та їх з відповідачем малолітнього сина, за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із зазначенням відповідних доказів.

Так, судом встановлено, що05.10.2010 року між сторонами у справі Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області було зареєстровано шлюб, котрий рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 16.11.2012 року у цивільній справі № 1323/5742/2012, провадження № 2/1323/2040/2012, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу (копія міститься у справі, а. с. 5), було розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили.

За час перебування у зазначеному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є малолітнім.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 29.07.2011 року (копія міститься у справі, а. с. 7), стверджується, що батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі.

На підставі заочного рішення, ухваленого Стрийським міськрайонним судом Львівської області 27.03.2012 року у цивільній справі № 1323/1494/2012, провадження № 2/1323/840/2012, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину (копія мітиться у справі, а. с. 23-24), котре набрало законної сили, з відповідача на користь позивачки присуджено стягувати аліменти на їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку - у розмірі ј частини з усій його видів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 23.02.2012 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дидик Н.І. 07.07.2021 року у виконавчому провадженні ВП № 61256246,00 з примусового виконання виконавчого листа, виданого10.04.2012 року на підставі вищевказаного заочного судового рішення (копія мітиться у справі, а. с. 9), станом на 01.07.2021 року, зокрема за період з 01.02.2020 року по 31.05.2021 року включно, у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 17 274 грн. 25 коп..

Судом також встановлено, що малолітній син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу між сторонами по справі й по дату пред`явлення до суду даного позову, проживає з позивачкою за її зареєстрованим місцем проживання, а також надалі перебуває на її утриманні.

Згідно проведеного позивачкою розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір такого за період з 01.02.2020 року по 31.05.2021 року включно становить 82 546 грн. 55 коп..

Такий розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину відповідачем не оспорюється, відповідний розрахунок на його спростування останнім не наведений.

Інших доказів, котрі б відповідали критеріям належності й допустимості, й мають значення для вирішення цієї справи про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину, сторонами не подано й матеріали справи не містять.

Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо збільшення/зменшення аліментів, зміни способу стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України.

Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

За змістом ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ч. ч. 1-3 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених у ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених у ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

В силу ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, цивільне провадження № 14-37цс18 зроблено висновок про те, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів, ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У свою чергу, у своїй постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, цивільне провадження № 14-616цс18, Велика Палати Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.

Як роз`яснюється у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Висновок суду за результатами розгляду справи.

Оскільки судом встановлено, що відповідач, який будучи повнолітнім, зі своєї вини станом на 07.07.2021 року допустив заборгованість по сплаті аліментів на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрі стягуються з нього у частці від заробітку - у розмірі ј частини з усій його видів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 23.02.2012 року, і до досягнення дитиною повноліття, у загальному розмірі 17 274 грн. 25 коп. і така заборгованість утворилася за період з 01.02.2020 року по 31.05.2021 року включно, доказів її погашення суду не надав, то суд переконаний, що позивачка як одержувачка згаданих аліментів має передбачене ч. 1 ст. 196 СК України право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Суд переконаний, що на відповідача може бути покладна така відповідальність, оскільки останній не зазначив жодних поважних причин, про котрі йдеться у вищевказаній Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та котрі б йому перешкоджали своєчасно сплачувати аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як і не надав жодних доказів, котрі б свідчили про такі причини.

Доказів про застосування до відповідача як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених у ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», матеріали цієї справи не містять, відповідачем суду не були надані, як і ним не було подане суду клопотання про зменшення розміру неустойки з урахуванням його матеріального та сімейного стану як платника аліментів.

Щодо розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину, то такий розрахований позивачкою за формулою, наведеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, цивільне провадження № 14-37цс18, під час формулювання відповідного правового висновку в аналогічній справі, із урахуванням також поправки до цієї формули, наведеної у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, цивільне провадження № 14-616цс18, також в аналогічній справі, у зв`язку з чим у суду немає сумнівів у правильності зазначеного розміру неустойки (пені). Крім того, як уже йшлося вище, відповідачем такий розмір неустойки (пені) не оспорюється, свого розрахунку суду ним не було надано.

Відтак, враховуючи обставини, які мають значення при визначенні й присудженні до стягнення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину, а також беручи до уваги той факт, що цей розмір у даному конкретному випадку становить більше 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, то суд вважає за необхідне та можливе стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів (01.02.2020 року) до дня, про котрий зазначає позивачка у пред`явленому позові і котрий не перевищує дня повного погашення або дня ухвалення судом рішення про стягнення пені (31.05.2021 року), але не більше 100 відсотків заборгованості, зокрема у розмірі, котрий не перевищує суми 100 відсотків цієї заборгованості - 17 274 грн. 25 коп..

Такий розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину суд вважає у повній мірі обґрунтованим та таким, що може бути стягнений з відповідача, незалежно від його матеріального та сімейного становища, з огляду на що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину) на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то, на підставі ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 908 грн., слід стягнути з відповідача у дохід держави.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись ст. ст. 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на дитину у розмірі 17 274 (сімнадцять тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 25 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір за пред`явлення ОСОБА_1 позовної вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину, у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн..

Строк і порядок набрання заочним рішенням суду законної сили та його оскарження.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачка має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, встановленому ЦПК України, тобто шляхом подання до Львівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Однак, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін по справі.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; громадянка України; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; громадянин України; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Дата складення судового рішення, ухваленого заочно: 11 листопада 2021 року.

Суддя В.Я. Микитин