Постанова

Іменем України

11 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 299/3439/16-ц

провадження № 61-3520св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Фермерське господарство «Колос»,

відповідачі: Виноградівська міська рада Закарпатської області, ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 січня 2021 року у складі колегії суддів: Готри Т. Ю., Кожух О. А., Собослоя Г. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Заява обґрунтована тим, що у вказаному рішенні апеляційним судом зазначено: «Окрім того, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ФГ «Колос» і Виноградівської міської ради про зобов`язання вчинити дії з передачі майна у комунальну власність, яке набрало законної сили, є чинним і враховується за правилами частини третьої

статті 61 ЦПК України, встановлено правомірність переходу майнових прав від

КГСП «8 Березня» до ФГ «Колос» як правонаступника». Проте постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року рішення Апеляційного суду Закарпатської області

від 23 січня 2017 року скасоване, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, тому обставини щодо переходу майнових прав від КСГП

«8 Березня» до ФГ «Колос» залишились невстановленими.

Наведене є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами внаслідок скасування судового рішення, яке слугувало підставою для його ухвалення.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив поновити йому строк на подання цієї заяви та задовольнити її, у задоволенні апеляційної скарги ФГ «Колос» відмовити, а рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області

від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 27 січня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ФГ «Колос» до Виноградівської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та визнання права власності на земельну ділянку, відмовлено. Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року залишено без змін.

Ухвала мотивована тим, що підставами для скасування рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення, проте апеляційний суд лише посилався на існування рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року, яке не слугувало підставою для ухвалення та обґрунтування судом своїх висновків у цій справі, оскільки такі висновки ґрунтувалися на: статуті ФГ «Колос» щодо його правонаступництва за КСГП «8 Березня» (пункт 1.1), яке на підставі державного акта на право колективної власності на землю серії 11-ЗК № 000054 від 29 листопада

1996 року було власником земельної ділянки для ведення сільського господарства площею 1 338,2 га; акті прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) КСГП «8 Березня» м. Виноградова ФГ «Колос» від 26 червня

2000 року, складеного на підставі рішення загальних зборів КСГП «8 Березня» (протокол від 30 грудня 1998 року), за яким проведено прийом-передачу залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) із балансу КСГП «8 Березня»

ФГ «Колос», включно зі спірною земельною ділянкою (пункт 3 - землі господарського двору АДРЕСА_1 ); положеннях статуту

КСГП «8 Березня», зареєстрованого рішенням Виноградівської районної ради

від 12 листопада 1996 року № 679, за якими розпорядження земельними ділянками, які перебувають у колективній власності, здійснюється за рішенням загальних зборів. Ці документи (акт, рішення загальних зборів і протокол) є чинними.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У березні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Закарпатського апеляційного суду

від 27 січня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок апеляційного суду є передчасним, оскільки апеляційний суд не звернув уваги на доводи заявника та не дав належної правової оцінки його аргументам про преюдиційний зв`язок судових рішень, не з`ясував чи може вплинути скасування рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року у справі № 299/1923/16 на юридичну оцінку обставин у цій справі, зокрема щодо правомірності переходу майнових прав на земельну ділянку від КСГП «8 Березня» до ФГ «Колос».

У квітні 2021 року ФГ «Колос» подало до суду відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, посилаючись на те, що Апеляційний суд Закарпатської області у своєму рішенні

від 23 січня 2017 року у справі № 299/1923/16 не надавав оцінку факту переходу прав та належності на праві власності земель ФГ «Колос», що мало б преюдиційне значення при розгляді та прийнятті 10 липня 2017 року рішення Апеляційним судом Закарпатської області у справі № 299/3439/16.

У серпні 2021 року від ФГ «Колос» надійшли доповнення до відзиву на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін з огляду на таке.

Судом установлено, що задовольняючи позов ФК «Колос» до Виноградівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання частково недійсним і скасування рішення та визнання права власності на земельну ділянку, апеляційний суд, своє рішення

від 10 липня 2017 року, яке переглядається за нововиявленими обставинами, обґрунтував тим, що: 1) відповідно до статуту ФГ «Колос», зареєстрованого розпорядженням голови Виноградівської районної державної адміністрації

від 26 червня 2000 року, це Фермерське господарство є правонаступником

КСГП «8 Березня» (пункт 1.1), яке на підставі державного акта на право колективної власності на землю серії 11-ЗК № 000054 від 29 листопада 1996 року було власником земельної ділянки для ведення сільського господарства площею 1 338,2 га; 2) згідно з актом прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) КСГП «8 Березня» м. Виноградова ФГ «Колос» від 26 червня 2000 року, складеного на підставі рішення загальних зборів КСГП «8 Березня» (протокол від 30 грудня

1998 року), проведено прийом-передачу залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) із балансу КСГП «8 Березня» ФГ «Колос», включно зі спірною земельною ділянкою (пункт 3 - землі господарського двору АДРЕСА_1 ); 3) із статуту КСГП «8 Березня», зареєстрованого рішенням Виноградівської районної ради від 12 листопада 1996 року № 679, вбачається, що розпорядження земельними ділянками, які перебувають у колективній власності, здійснюється за рішенням загальних зборів. Указані документи (акт, рішення загальних зборів і протокол) є чинними.

Також апеляційний суд зазначив, що окрім того, рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року у цивільній справі № 299/1923/16 за позовом ОСОБА_3 до ФГ «Колос» і Виноградівської міської ради про зобов`язання вчинити дії з передачі майна у комунальну власність, яке набрало законної сили, є чинним і враховується за правилами частини третьої статті 61

ЦПК України, встановлено правомірність переходу майнових прав від

КСГП «8 Березня» до ФГ «Колос», як правонаступника.

Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2019 року констатував, що згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 статуту ФГ «Колос» є правонаступником КСГП «8 Березня». Виноградівською міською радою, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів щодо того, що статут ФГ «Колос» є скасованим чи визнаний судом недійсним, а тому суд апеляційної інстанцій дійшов правильного висновку, що Фермерське господарство є правонаступником КСГП «8 Березня». 30 грудня

1998 року рішенням зборів уповноважених КСГП «8 Березня», оформленим протоколом № 7, у зв`язку з реформуванням підприємства, вирішено всі залишки майна та земель, які не підлягали розпаюванню та не були розпайовані, передати його правонаступнику - позивачу у справі ФГ «Колос».

Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд дійшов висновку, що частина земельної ділянки колективної власності, що належала КСГП «8 Березня» на підставі державного акта на право колективної власності на землю ІІ-ЗК № 000054, яка залишилася після розпаювання і є предметом спору, перейшла у власність правонаступника, тобто позивача у справі. Ця обставина також підтверджується й актом прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) КСГП «8 Березня» м. Виноградова ФГ «Колос» від 26 червня 2000 року, складеного на підставі рішення загальних зборів КСГП «8 Березня» (протокол від 30 грудня

1998 року), здійсненням прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей,

у тому числі земельних ділянок, які розташовані у межах різних населених пунктів, із балансу КСГП «8 Березня» до ФГ «Колос», тому суд апеляційної інстанції, на підставі наданих сторонами доказів, дійшов правильного висновку, що державний акт на право колективної власності на землю виданий КСГП «8 Березня» 29 листопада

1996 року серії ІІ-ЗК № 000054 є документом, який підтверджує його право власності на цю землю, та апеляційний суд зробив правильні висновки, що КГСП «8 Березня», а у подальшому його правонаступник - ФГ «Колос», мали належним чином оформлений державний акт про право колективної власності на земельну ділянку, який ніким не скасований, є чинним і після змін у законодавстві. Отже, права

ФГ «Колос», як власника спірної земельної ділянки, порушенні оспорюваним рішенням Виноградівської міської ради від 24 грудня 2015 року № 33 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1 га у м. Виноградів, контур НОМЕР_1 , та наданням її у власність ОСОБА_1 , який зареєстрував це право 20 січня 2016 року за

№ 13003594.

За цих обставин Верховний Суд рішення суду апеляційної інстанції від 10 липня

2017 року щодо оспорюваного рішення Виноградівської міської ради скасував та відмовив у задоволенні позову в частині визнання за ФГ «Колос» права власності на спірну земельну ділянку з підстав того, що державні акти на право власності на землю, які видані до внесення змін у земельне законодавство є чинними та підлягають заміні лише у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб, а тому не передбачено визнання повторного права власності на такі земельні ділянки на підставі судового рішення.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК Українирішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другої статті 423 ЦПК Українипередбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК Українине є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 423 ЦПК Українипри перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначення обставин нововиявленими необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши, що скасоване рішення Апеляційного суду Закарпатської області

від 23 січня 2017 року у справі 299/1923/16-ц не впливає на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у справі, що переглядається, оскільки апеляційний суд ухвалював рішення на підставі оцінки наявних у матеріалах справи доказах і не обґрунтовував свої висновки преюдиційністтю фактів, встановлених виключно рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року у справі

№ 299/1923/16-ц, що також підтвердив Верховний Суд у своїй постанові

від 09 листопада 2019 року, зазначивши, що висновки апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про недійсність рішення органу місцевого самоврядування є правильним, тому апеляційний суд дійшов правильного висновку, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими відповідно до статті 423 ЦПК України, а фактично зводяться до незгоди з рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що висновок апеляційного суду є передчасним, оскільки апеляційний суд не звернув уваги на посилання заявника та не надав належної правової оцінки його аргументам про преюдиційний зв`язок судових рішень, не з`ясував чи може вплинути скасування рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року у справі № 299/1923/16 на юридичну оцінку обставин у цій справі, зокрема щодо правомірності переходу майнових прав на земельну ділянку від КСГП «8 Березня» до ФГ «Колос», є безпідставними, оскільки у справі № 299/1923/16 не вирішувалося питання щодо правомірності переходу майнових прав на спірну земельну ділянку, вирішувався спір щодо правового статусу житлового будинку, який не міг бути включений до складу цілісного майнового комплексу, та відповідно, і не був переданий КСГП «8 Березня».

Погоджуючись із висновком апеляційного суду про відсутність підстав для перегляду рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року за нововиявленими обставинами, Верховним Судом враховано практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (P0N0MARY0V

v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Підсумовуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду відповідає вимогам процесуального закону, а отже відсутні підстави для її скасування.

Частинами третьою та четвертою статті 406 ЦПК Українивизначено, що касаційна скарга на ухвалу судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик