справа № 274/5786/21
провадження № 2-о/0274/130/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.11.2021 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Бердичівська міська рада про встановлення факту родинних відносин, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рига, Латвія померла її троюрідна сестра - ОСОБА_2 , 1967 р.н. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок АДРЕСА_1 . Заявниця, як спадкоємиця п`ятої черги за законом, звернулася до Бердичівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, в зв`язку з тим, що вона не може підтвердити факт родинних відносин з померлою ОСОБА_2 . Як спадкоємиця за законом, вона має право на спадщину, але не має можливості оформити своїх спадкових прав на вищевказане спадкове майно. За таких обставин змушена звернутися до суду із данню заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та померлою ОСОБА_2 , а саме: що померла являється її троюрідною сестрою.

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності. Свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник Бердичівської міської ради також подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За нормами п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає, у тому числі, справи про встановлення фактів, а саме: родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 12616 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК України).

Як передбачено ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України).

Як передбачено ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рига, Латвія, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Зіємєльським відділом запису актів цивільного стану міста Риги (а.с. 8-11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно, у вигляді житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23).

Зазначений житловий будинок належав на праві власності матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання від 11.10.2004 року, реєстровий №6983 (а.с.38-42).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 14).

ОСОБА_2 вчинила дії щодо прийняття спадщини, подавши в Бердичівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, однак свої спадкові права не оформила (а.с. 12,16).

Заявниця не може реалізувати свої спадкові права через відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин між нею та покійною ОСОБА_2 . Інші спадкоємці відсутні.

Постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Ковтонюк Л.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_2 , в зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих факт родинних зв`язків між померлою та заявницею (а.с. 29).

В своїй заяві ОСОБА_1 вказала, що померла ОСОБА_2 доводиться їй троюрідною сестрою по батьківській лінії.

Згідно копії свідоцтва про народження заявниці ОСОБА_5 батьками останньої вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 21).

ОСОБА_6 , 1937 року народження був сином ОСОБА_8 , 1907 р.н. та ОСОБА_9 , 1912 р.н., що підтверджується записами погосподарської книги за 1944-1946 р.р., запис про його народження у книзі реєстрації актових записів про народження відсутній (а.с.36, 37).

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 був сином ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що підтверджується архівною довідкою №К-3827 від 01.07.2021 року (а.с. 18).

Згідно записів реєстрації народжень метричних книг церкви Різдва Пресвятої Богородиці с. Озадівка Житомирського повіту №1855 за 1913 рік та №18221 за 1907 рік, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мали трьох синів: ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.22-28).

В свою чергу, згідно свідоцтва про народження померлої ОСОБА_2 , її батьками були: ОСОБА_14 та ОСОБА_4 (а.с. 7-15).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками записані: ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (а.с. 19, 20).

Померла ОСОБА_2 була дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 7).

Згідно п. 4.2, Глава 10, Розділ 2, «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затверджений та зареєстрований Міністерством юстиції України від 22.02.2012 р.: «Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.»

Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином наданими заявницею доказами повністю підтверджено її кровний зв`язок із померлою та підтверджено те, що встановлення даного юридичного факту дійсно має для неї юридичне значення, оскільки впливає на отримання нею спадщини.

Відповідно до ч.7 ст. 235 ЦПК України в справах окремого провадження при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 247, 258, 263-265, 273, 294, 315 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бердичівська міська рада про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка м. Рига, Латвія, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Рига, Латвія, являється троюрідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки с. Озадівка, Бердичівського району, Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційн6ого суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Вдовиченко