22-ц/804/134/21
242/2375/16-ц

Єдиний унікальний номер 242/2375/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/134/21
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Зайцевої С.А., Лопатіної М.Ю.

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області у складі суду Черкова В.Г. від 18 грудня 2019 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. на повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2019 року, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2019 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. на повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2019 року.

Скарга обґрунтована тим, що 01.08.2016 р. на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області виданий виконавчий лист за № 242/2375/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. 03.10.2019 р. на адресу приватного виконавця був направлений виконавчий лист разом із заявою про примусове виконання рішення. Керуючись п.2 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.10.2019 р.) приватний виконавець 07.11.2019 р. виніс повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання через пропущення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання, з чим не можна погодитися, оскільки відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., який набрав чинності 05.10.2016 р. виконавчий документ був пред`явлений в 3-річний термін відповідно до положень зазначеного Закону.

Просив визнати рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2019 р. неправомірним та зобов`язати його прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 242/2375/16-ц від 01.08.2016 р. Селидівського міського суду Донецької області та винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Селидівського районного суду Донецької області від 18 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги АТ «Універсал Банк» на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що 03 жовтня 2019 року АТ «Універсал Банк» звернулося до приватного виконавця із заявою про примусове виконання рішення, строк пред`явлення до виконання якого встановлено до 22 червня 2017 року, тобто з пропуском строку, визначеного для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, доводи та заперечення щодо неї

Не погодившись із вказаним рішенням, представник АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити скаргу у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції фактично погодився із позицією приватного виконавця, не здійснив самостійну оцінку доказів у справі, всебічно не проаналізував обставини справи, норми права станом на дату звернення стягувача із заявою про примусове виконання рішення суду. Судом першої інстанції неповно досліджено викладені в скарзі обставини, та зроблено помилкові висновки, що АТ «Універсал банк» пропущено строки для пред`явлення виконавчого документу на виконання, які діяли на дату подання вказаної заяви. Не враховано, що Банк вчасно 03.10.2019 року, тобто до сплину строку, який настав 04.10.2019 року, подав вказану заяву виконавцю шляхом її надсилання через засоби поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» разом із оригіналом виконавчого документу.

Наслідки перегляду рішення суду першої інстанції

Постановою Донецького апеляційного суду від 12 березня 2020 року, апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» залишено без задоволення, а ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 грудня 2019 року без змін.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року касаційну скаргу АТ «Універсал Банк» задоволено частково. Постанову Донецького апеляційного суду від 12 березня 2020 року скасовано. Передано справу №242/2375/16-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Представники АТ «Універсал Банк» Біллерис Ю.О. та ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. в суд апеляційної інстанції не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи попереджався належним чином.(т.2 а.с.79)

Зважаючи на положення ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ «Універсал Банк» Біллерис Ю.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 09 червня 2016 року (т.1, а.с.195), ухваленого у справі №242/2375/16-ц (провадження № 2/242/763/16) за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «Мегатек Інвест», ТОВ «Укрпромзв`язок» стягнуто заборгованість у розмірі 5.451.001 доларів США 42 центи, що за курсом НБУ становить 43.451.731 грн. 95 коп. та судовий збір у розмірі 1820 грн.

Рішення набрало законної сили 22.06.2016 р., строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 22.06.2017 р., тобто, один рік. Виконавчий лист виданий 01.08.2016 р.

Згідно заяви від 03.10.2019 р. банк звернувся до приватного виконавця про примусове виконання рішення, строк пред`явлення до виконання якого встановлено до 22.06.2017 р.

Після розгляду заяви, 07.11.2019 р. приватний виконавець склав повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання на підставі п.2 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», яке було отримано представником банку 08.11.2019 р.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», який був чинним у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Тобто після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про повернення виконавчого листа). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

З матеріалів справи, а саме з виконавчого листа вбачається, що він був пред`явлений до виконання державному виконавцю Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби. (т.1 а.с.209)

На підставі постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби від 04.10.2016 року виконавчий лист повернутий стягувачу внаслідок відсутності майна, на яке може бути звернуто стягнення.(т.2 а.120,121)

З наведеного вбачається, що станом на 05 жовтня 2016 року, коли набрав чинності Закон № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, стаття 12 якого передбачила можливість пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання протягом трьох років, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив, оскільки мало місце переривання строку його звернення до виконання.

Згідно частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Новий строк пред`явлення до виконання необхідно рахувати з 05.10.2016 року до 04.10.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що стягувач подав заяву про примусове виконання рішення 03.10.2019 року, тобто в межах строку передбаченого Законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, підтвердженням чого є фіскальний чек Укрпошти.(т.1 а.с.210,211)

Згідно ч.1 ст.19 Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

З аналізу наведеного вбачається, що рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. про винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2019 року неправомірне та є підставою для зобов`язання приватного виконавця прийняти вказаний виконавчий лист до примусового виконання.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц та від 25 листопада 2020 року у справі № 755/16496/19

Висновки суду апеляційної інстанції

Аналізуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що суд першої інстанції не перевірив чи відбулося переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання; якщо переривався, то коли саме; чи сплинув строк пред`явлення до виконання виконавчого документу на момент набрання чинності Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, внаслідок чого дійшов помилкових висновків про відмову в задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 18 грудня 2019 року та стали підставою для висновків колегії суддів апеляційної інстанції про необхідність її скасування.

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Повний текст постанови виготовлено 15 січня 2021 року.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 грудня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення скарги на дії приватного виконавця.

Визнати рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича про винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.11.2019 року неправомірним.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 242/2375/16-ц від 01.08.2016 року Селидівського міського суду Донецької області.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді С.А. Зайцева

М.Ю. Лопатіна