27.10.2021 Справа № 363/2428/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Андрєєвої О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди (збитків) від дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Позивачка у червні 2020 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26.10.2019 року о 16-45 год. на автодорозі Київ-Одеса км. 183+500 відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Skoda Oktavia д.н.з. НОМЕР_1 , будучі в стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не врахував зміну дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку по лівій смузі руху, а в подальшому допустив зіткнення з автомобілем Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку в правій смузі руху. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 11.12.2019 року встановлені обставини даної ДТП на направлено матеріали справи до Вишгородського районного суду Київської області. 19.02.2020року постановою Вишгородського районного суду Київської області у справі № 701/1417/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, матеріали справи направлено до Уманської місцевої прокуратури Черкаської області у зв`язку з тим, що можуть міститися ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Крім того, зазначає, що постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24.01.2020 року встановлено, що в момент ДТП, що сталася 26.10.2019 року ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Skoda Oktavia д.н.з. НОМЕР_1 застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» згідно Полісу № АО/3161725 від 12.03.2019 року, розмір франшизи-1 000 грн., ліміт відповідальності - 100 000 грн. Згідно звіту № 856 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 417 240,61 грн. Вартість вище вказаного дослідження складає 2 500 грн. ПрАТ «УАСК АСКА» здійснило виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за вирахуванням розміру франшизи та виплатило позивачу 99 000 грн. Зазначає, що вимога до відповідача полягає в стягненні різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою та відшкодуванні моральної шкоди, оскільки має місце завдання позивачу шкоди саме відповідачем у зв`язку з чим, позивач має право на її відшкодування в розмірі 318 240,61 грн. Крім того, вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачка переживала нервовий стрес, змінився спосіб життя, вона була позбавлена можливості використовувати автомобіль та докладати зусиль для організації свого життя. Вказані дії викликали в неї нервові переживання, стривоженість та дискомфорт, а тому вважає, що вона має право на відшкодування моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди, завданої майну в розмірі 318 240,61 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., відшкодування оплати за проведення оцінки розміру збитків в сумі 2 500 грн., та судові витрати.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання (а.с. 60).

17.11.2020 року до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, мотивуючи тим, що додані до позовної заяви постанови судів не є доказом його винуватості у скоєні 26.10.2019 року ДТП, оскільки даними постановами встановлено лише те, що мала місце ДТП, без зазначення прізвища, ім`я та по батькові його учасників та конкретної ідентифікації транспортних засобів. Зазначає, що на даний момент до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП чи кримінальної відповідальності за ст. 286 КК України він не притягувався. А оскільки, якщо у законний спосіб не доведено його винуватості у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, протиправність його дій, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діянням, вважає, що не має підстав для покладення на його відповідальності за шкоду, завдану пошкодженням автомобіля Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_3 . Щодо стягнення матеріальної шкоди вважає, що при розрахунку завданої матеріальної шкоди необхідно виходити із суми вартості матеріального збитку, що згідно оцінки пошкодженого майна становить 306 125 грн., оскільки доказів фактичного відновлення пошкодженого автомобіля та понесених витрат на його ремонт позивачем не надано, а сума 417 240,61 грн., зазначена у звіті є орієнтовною та визначена з власних припущень. Крім того, вказує, що звіт № 856 про оцінку майна отримано з порушенням порядку, встановленого законом, оскільки вказане авто товарознавче дослідження було проведено на підставі усного звернення позивача, всупереч ст. 11 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Також зазначає, що позивачем не підтверджено понесення витрат за проведення оцінки розміру збитків в сумі 2 500 грн. Що стосується стягнення моральної шкоди вважає, що вимоги позивача в цій частині є безпідставними, не надано жодного доказу на підтвердження заподіяння моральної шкоди діями або бездіяльність і з вини саме відповідача по справі. У зв`язку з чим просить суд відмовити у позові.

18.11.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача - адвоката Бай С.Е., мотивуючи тим, що надані позивачем судові рішення були роздруковані з Реєстру судових рішень, порядок ведення якого передбачає знеособлення персональних даних, тому надані постанови судів є належними доказами, в них є назва автомобілів учасників ДТП, місце ДТП (локація), яке повністю збігається з місцем ДТП позивача, яке підтверджується довідкою поліції від 26.10.2019 року. Вказує, що факт ДТП та винуватість в ньому саме відповідача підтверджується матеріалами справи та відсутністю доказів, які б свідчили про протилежне. Наголошує, що відповідач фактично самоусувається від доказування обставин, на які він посилається, заперечує усі доводи позивача, не наводячи доказів про протилежне, що опосередковано доводить правомірність доводів позивача. Що стосується не визнання відповідачем суми матеріального збитку, зазначив, що шкода відшкодовується за сам факт її завдання і не вимагає наявності обставин фактичної сплати чи понесені витрат. Також вказує, що Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не містить положень про недійсність договору укладеного в усній формі, як і не передбачає недійсності звіту про оцінку майна, здійсненого на підставі усної домовленості. А тому вважає, що відповідач намагається виправдати свої неправомірні дії та домогтися відмови у задоволенні позову.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Просить суд задовольнити позов у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив та долучених до матеріалів справи доказів.

У судовому засіданні відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 11.12.2019 року матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за ст. 124 КУпАП направлено за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області.

19.02.2020 року постановою Вишгородського районного суду Київської області у справі № 701/1417/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, матеріали справи направлено до Уманської місцевої прокуратури Черкаської області у зв`язку з тим, що працівниками Маньківського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області під час складання протоколу не вжито заходів щодо встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень заподіяних позивачу ОСОБА_1 , а відтак можуть міститися ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України (а.с. 44-45).

Крім того, постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24.01.2020 року встановлено, що в момент ДТП, що сталася 26.10.2019 року ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 41-43).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Skoda Oktavia д.н.з. НОМЕР_1 застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» згідно Полісу № АО/3161725 від 12.03.2019 року, ліміт відповідальності - 100 000 грн., розмір франшизи - 1 000 грн.

Позивачем надано звіт № 856 від 29.11.2019 року про оцінку майна (визначення вартості матеріального збитку), завданого власнику автомобіля Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 417 240,61 грн., вартість матеріального збитку складає 306 125,00 грн. (а.с. 14-39).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідно до статті 3 означеного Закону є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно статті 6 цього Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статтей 9, 22-31, 35, 36 цього Закону, настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Враховуючи наведене, умовою задоволення позову є доведення в тому числі тієї обставини, що відповідач відповідальний за шкоду, завдану внаслідок ДТП ОСОБА_1 .

Виходячи з положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обов`язок доведення цієї обставини покладається на позивача.

Всупереч вказаних вище положень законодавства, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження вини відповідача у виникненні ДТП, суду не надано.

Так, в обґрунтування вини відповідача в завданні шкоди, позивач посилався на постанову Маньківського районного суду Черкаської області від 11.12.2019 року по справі № 701/1417/19.

Згідно вказаної постанови суду, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 вирішено направити до Вишгородського районного суду Київської області.

Вказана справа розглядалася Вишгородським районним судом Київської області та постановою від 19.02.2020 року матеріали справи направлено до Уманської місцевої прокуратури Черкаської області у зв`язку з тим, що працівниками Маньківського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області під час складання протоколу не вжито заходів щодо встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень заподіяних позивачу ОСОБА_1 , а відтак можуть міститися в діях ОСОБА_2 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Під час розгляду справи Маньківським районним судом Черкаської області та Вишгородським районним судом Київської області не вирішувалося питання про винуватість відповідача ОСОБА_2 . Опис в мотивувальній частині постанови районного суду обставин ДТП не свідчить про встановлення вини будь-кого з водіїв транспортних засобів, що сталася 26.10.2019 року.

Враховуючи наведені фактичні обставини, викладені в постановах судів від 11.122019 року та від 19.02.2020 року, які викладені з протоколу про адміністративне правопорушення від 26.10.2019 року, суд не може визнати вказані постанови суду доказом того, що ДТП сталась саме з вини відповідача, тобто доказом того, що саме останній відповідальний за завдану іншим учасникам ДТП шкоду.

Будь-яких інших доказів вини відповідача в ДТП, під час розгляду даної цивільної справи суду не надано.

Довідка про ДТП від 26.10.2019 року видана Маньківським ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області на ім`я ОСОБА_5 , суд не може визнати достатніми доказами на підтвердження винуватості саме відповідача в даній ДТП, що сталася 26.10.2019 року.

Також, учасниками справи не заявлялось клопотання про призначення судово-автотехнічної експертизи її обставин тощо.

Крім того, в позові позивач звертає увагу, що ПрАТ «УАСК АСКА» здійснило виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за вирахуванням розміру франшизи та виплатило позивачу 99 000 грн., проте доказів такої виплати матеріали справи не містять.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем всупереч вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України не доведено, що саме відповідач є особою, відповідальною за завдану внаслідок ДТП шкоду, а тому суд прийшов до висновку про безпідставність вимог позивача, а відтак - про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в цілому.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд, на підставі ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, покладає на позивача понесені ним судові витрати.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст.ст. 979, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 15, 76-81, 89, 95, 141, 177, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди (збитків) від дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).

Суддя О.Д. Рудюк