Провадження № 2/235/2149/21
Справа № 235/6855/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про зобов`язання звільнення за п.3 ст. 38 КЗпП України, видачу належним чином оформленої трудової книжки, стягнення заборгованості з оплати праці та вихідної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про зобов`язання звільнення за п.3 ст. 38 КЗпП України, видачу належним чином оформленої трудової книжки, стягнення заборгованості з оплати праці та вихідної допомоги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01.10.2002 року працює на ДП «ВК «Краснолиманська», на даний час на посаді електрослюсаря підземного.

30.08.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про звільнення його з 01.09.2021 року за власним бажанням за п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з порушенням трудового законодавства.Заяву про звільнення направив поштою, що підтверджується квитанцією, а отримання цієї заяви підтверджується рекомендованим повідомленням. Також позивач просив видати йому належно оформлену трудову книжку; дати йому копію наказу про звільнення; провести з ним повний розрахунок; про нараховані суми, належні при звільненні, письмово повідомити перед виплатою зазначених сум. Подав заяву про звільнення за п. 3 ст. 38 КЗпП України, оскільки протягом тривалого часу не виплачується заробітна плата. Однак, відповідач до теперішнього часу так і не видав трудову книжку та копію наказу про звільнення, не повідомив письмово про суми, належні при звільненні та не провів з позивачем розрахунок.

Відповідач за деякі місяці надавав табуляграми на підтвердження нарахованої заробітної плати. Відповідач заборгував заробітну плату за січень, лютий, березень та квітень 2020 року, а також за квітень, травень, червень, липень та серпень 2021 року.

Відповідач нарахував позивачу наступну заробітну плату: січень 2020 року - 12106,09 гривень, лютий 2020 року- 14340,27 гривень, березень 2020 року - 15823,96 гривень, квітень 2020 року - 18140,77 гривень, квітень 2021 року - 22489,43 гривень, травень 2021 року - 30032,53 гривень, червень 2021 року - 26635,10 гривень, липень 2021 року - 30745,60 гривень,

серпень 2021 року - 23727,59 гривень.

Загалом за цей період відповідач мав сплатити 194041,34 гривень, що підтверджується табуляграмами.

Оскільки позивач подав заяву про звільнення 01.09.2021 року, для обчислення середньої заробітної плати треба брати липень та серпень 2021 року. Загальна сума заробітної плати за червень та липень складає 57380,70 гривень. У червні - 20 робочих днів, у липні - 22 робочих дня, всього 42. За підрахунком позивача середньоденний заробіток складає 1366,20 гривень (57380,70/ 42). Середньомісячний заробіток 28690,35 гривень (57380,70/2). Розмір вихідної допомоги складає 86071,05 гривень (28690,35*3).

На думку позивача, загальний борг складає - 280112,39 гривень (194041,34+86071,05).

Позивач просить суд зобов`язати відповідача звільнити його за п. 3 ст. 38 КЗпП України, видати йому належним чином оформлену трудову книжку, вказавши днем звільнення день видачі трудової книжки; стягнути з відповідача на його користь заборгованість з оплати праці та вихідну допомогу у загальному розмірі 280112,39 гривень.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. На думку відповідача заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, на думку представника відповідача, є безпідставними, оскільки звільнення позивача здійснено у повній відповідності до норм чинного законодавства.

Позивачу в якості сум, що підлягають сплаті при звільненні було нараховано:

за 12.2019 року- (після обов`язкових утримань до сплати: 465,25 грн)

за 01.2020 року - (після обов`язкових утримань до сплати: 9745,40грн)

за 02.2020 року - (після обов`язкових утримань до сплати: 11543,92 грн)

за 03.2020 року - (після обов`язкових утримань до сплати: 12 38,29грн)

за 04.2020 року - (після обов`язкових утримань до сплати: 14603,32 грн)

за 04.2021 року - (після обов`язкових утримань до сплати: 15971,29 грн)

за 05.2021 року - (після обов`язкових утримань до сплати: 24 176,18грн)

за 06.2021 року - (після обов`язкових утримань до сплати: 252,39грн)

за 07.2021 року - (після обов`язкових утримань до сплати: 8 725,73 грн)

за 08.2021 року - ( після обов`язкових утримань до сплати: 1159,43грн)

за 09.2021 року - ( після обов`язкових утримань до сплати:________ 65218,28грн, в т.ч. вихідна допомога ст. 44 КЗпП України- 3-х міс, та комп. за 15- к.д. відпустки )

УСЬОГО: 164 599,48 грн.

Даний факт підтверджується довідкою № 1047 від 25.10.2021 року, яка надана відповідачем.

Суми в довідках зазначені після обов`язкових утримань до сплати, тобто вже з утриманням підприємством з цих сум обов`язкових податків та зборів.

31.08.2021 року позивач звільнився з підприємства, в цей день (звільнення) він не працював, а знаходився у відпустці (з 01.08.2021 - 31.08.2021), що підтверджується довідкою ВКТ від 09.11.2021 року.

Згідно заяви позивача від 30.08.2021 року виданий наказ від 31.08.2021 року № 2290 про звільнення його з 31.08.2021 року.

31.08.2021 року позивачу, відповідно до вимог частини 1 статті 43 КЗпП України пп.2.26, 2.27, ч. 2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.93 р. № 58, була видана трудова книжка. Отримання оригіналу трудової книжки, підтверджується наявним у «Книзі обліку трудових книжок і вкладишів до них» особистим підписом позивача.

В даному випадку відсутній навіть сам предмет спору стосовно позовних вимог позивача про видачу належним чином оформленої трудової книжки.

Таким чином, звільнення позивача здійснене у повній відповідності до норм чинного законодавства України про працю.

В день звільнення позивач отримав на руки трудову книжку у відділі кадрів підприємства, після чого повинен був звернутися до каси бухгалтерії з письмовою заявою для повного розрахунку. Але, з невідомих причин, позивач до бухгалтерії не звернувся та остаточний розрахунок, який належним чином був нарахований на день його звільнення, не отримав. Не звертався він до бухгалтерії підприємства або до керівництва підприємства з вимогою про розрахунок і в подальшому. В заяві, наказі про звільнення від 31.08.2021 року вимоги про остаточний розрахунок теж не має. Згідно табелю обліку робочого часу позивач 31.08.2021 року не працював, а знаходився у відпустці та згідно графіку виходів у позивача - «1 зміна». Тому на позивача не розповсюджується норма ст.116 КЗпП України в тій частині, яка вказує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства проводиться в день звільнення. Проте дана стаття застосовується у повній мірі в частині де зазначено, що якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідна норма відображена в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.09.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Вимог від позивача з 31.08.2021 року остаточного розрахунку з ним до відповідача не надходило.

На думку представника відповідача, позовні вимоги позивача про зобов`язання видати належним чином оформлену трудову книжку, стягнення заборгованості із заробітної плати та вихідної допомоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Позивач у позові зазначив, що просить справу розглядати без його участі. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується відповідач, що ОСОБА_1 працював у ДП «ВК «Краснолиманська».

08.04.2021 року ОСОБА_2 звільнено з 08.04.2021 року за скоєний прогул по п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.58).

В матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_1 адресована відповідачу про звільнення його з 01.09.2021 року за власним бажанням у зв`язку х порушення трудового законодавства - невчасна виплата заробітної плати, за п. 3 ст. 38 КЗпП України. Також просить провести остаточний розрахунок, видати належним чином оформлену трудову книжку, копію наказу про звільнення та письмово повідомити про суми належні при звільненні. Заява датована 30.08.2021 року (а.с.10). Отримана заява відповідачем 01.09.2021 року.

Відповідно до наказу від 31.08.2021 року за № 2290/к ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, з 31.08.2021 року. В наказі наявне розпорядження розрахунковому відділу виплатити вихідну допомогу ОСОБА_1 в розмірі тримісячного середнього заробітку.

З матеріалів, наданих представником відповідача, вбачається, що ОСОБА_1 отримав трудову книжку 31.08.2021 року, про розписався у Книзі обліку трудових книжок і вкладишів до них.

Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка позивачем отримана в день звільнення 31.08.2021 року, позивач звільнений за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю згідно п. 3 ст. 38 КЗпП України, тому позовна вимога про зобов`язання відповідача звільнити позивача за п. 3 ст. 38 КЗпП України, видати йому належним чином оформлену трудову книжку, вказавши днем звільнення день видачі трудової книжки, задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення заборгованості по заробітній платі суд зазначає наступне.

В позовні заяві та розрахункових листках за період з січня 2020 року по серпень 2021 року (а.с.11-18) суми до виплати вказані з урахування обов`язкових податків та зборів. Станом на дату розгляду цивільної справи залишок заборгованості складає 164599,48 гривень (в тому числі вихідна допомога). Дана сума вказана вже після утримань обов`язкових податків та зборів.

У статті 55 Конституції України вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Оскільки відповідачем не вчасно виплачена заробітна плата позивачу, вона підлягає стягненню в примусовому порядку в розмірі 164599,48 гривень. Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення заробітної плати, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1645,99 гривень на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 47, 115 КЗпП України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про зобов`язання звільнення за п.3 ст. 38 КЗпП України, видачу належним чином оформленої трудової книжки, стягнення заборгованості з оплати праці та вихідної допомоги- задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі (в тому числі вихідної допомоги) в розмірі 164599 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 48 копійок, без утримання з цієї суми податків та зборів.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь держави судовий збір в розмірі 1645 (одна тисяча шістсот сорок п`ять) гривень 99 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса:АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ДП «ВК «Краснолиманська», , місцезнаходження: м. Родинське, вул. Перемоги,9.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 15.11.2021 року.

Суддя: