Справа № 201/8065/18
Провадження № 2-з/204/3/21 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини» в особі ректора Абрамова Сергія Вікторовича ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 201/8065/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини» в особі ректора Абрамова Сергія Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік Ірина Леонідівна про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини» в особі ректора Абрамова Сергія Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік Ірина Леонідівна про звернення стягнення на предмет іпотеки.

23 грудня 2020 року до суду надійшла заява від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини» в особі ректора ОСОБА_4 ОСОБА_1 , в якій він просив до набрання законної сили рішенням по справі № 201/8065/18 накласти заборону будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на спірне нерухоме майно, а саме будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101). В обґрунтування заяви зазначив, що предметом позову є нерухоме майно, а саме будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно, згідно договору іпотеки від 13.07.2018 року, є забезпеченням виконання зобов`язання Відповідача перед Позивачем щодо повернення грошей, переданих за договором позики від 13.07.2018 року на суму 2 500 000,00 грн. Відповідач не заперечує факту своєї заборгованості перед Позивачем у розмірі 2 500 000,00 грн., у заяві від 23.07.2018 року (а.с. 15) зазначає, що не має можливості виконати зобов`язання по поверненню позичених грошових коштів. Окрім того, прокурором прокуратури Дніпропетровської області (який не є стороною по справі) до матеріалів справи №201/8065/18 долучено рішення Господарського суду Дніпропетровської області, яке підтримане Центральним апеляційним господарським судом по справі №904/2529/20, відповідно до якого судом задоволено позовні вимоги та постановлено витребувати майно, а саме будівлю АДРЕСА_1 , від ТОВ "Джомакс - Інвест" на користь Дніпропетровської міської ради, яка ніколи власником спірного майна не була. Вказаним рішенням порушені права ТОВ "Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини", що є грубим порушенням норм діючого законодавства та може перешкоджати встановленню істини у справі, яка знаходиться в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Якщо не вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони проведення відчуження майна та проведення реєстраційних дій, то будуть порушені майнові права як ТОВ "Дніпровський медичний інститут традиційної та нетрадиційної медицини" так і ОСОБА_2 що призведе до непоправних наслідків у вигляді неправомірного відчуження спірного майна та порушення права приватної власності та права володіння майном, що закріплено як Конституцією України та іншими законодавчими актами.

У період з 16 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно суддя ОСОБА_5 , перебувала у відпустці, у зв`язку з чим у вказаний період процесуальні дії у даній справі не проводилися.

Заява про забезпечення позову передана судді Самсоновій В.В. 06 січня 2021 року цивільною канцелярією суду.

З 07 січня 2021 року по 10 січня 2021 року включно були вихідними днями.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні рішення.

При цьому, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Згідно із п. 4 цієї ж Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно же з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані же представником відповідача докази, враховуючи характер і зміст заявлених позовних вимог, не підтверджують тієї обставини, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а вказані ним обставини ґрунтуються лише на його припущеннях, а доказів на їх підтвердження суду не представлено. Крім того, в матеріалах справи міститься копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 13.07.2018 року, з якого вбачається, що на нерухоме майно АДРЕСА_1 накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно (Т-1, а.с. 11-12). Також необхідно зазначити, що вищевказаний витяг було сформовано 13.07.2018 року, а заяву про забезпечення позову було подано до суду 23.12.2020 року, а витягу з актуальною інформацією стосовно спірного нерухомого майна на час подання заяви до суду не надано, тому суд не має можливості з наданих матеріалів встановити, кому саме належить нерухоме майно станом на час розгляду справи.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити представникові відповідача в задоволенні його заяви про забезпечення даного позову.

На підставі викладеного, керуючись п. п. 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 12, 76-81, 149, 150, 152, 153, 247, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини» в особі ректора Абрамова Сергія Вікторовича ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 201/8065/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини» в особі ректора Абрамова Сергія Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік Ірина Леонідівна про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Самсонова