Справа № 276/923/21
Провадження по справі №2/276/842/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

12 листопада 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Збаражського А.М., за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Хорошів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на період навчання,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою вказуючи, що 09.01.2003 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що їхнє спільне подружнє життя не склалося, через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть, допомоги один одному не надають, на примирення не згодні. Дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в даний час навчається в Житомирському коледжі культури і мистецтв імені Івана Огієнка Житомирської обласної ради на ІІ курсі, денної форми навчання, не має змоги влаштуватися на роботу, проживає у гуртожитку. Відповідач добровільно не надає своєчасної та належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 та належної матеріальної допомоги на навчання дочки ОСОБА_4 . Позивач не в змозі самостійно утримувати неповнолітнього сина та дочку, яка продовжує навчання. Між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей.

В уточнених позовних вимогах просить суд: 1) прийняти заяву про уточнення позовних вимог; 2) розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 09 січня 2003 року виконкомом Новоборівської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 2; 3) стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, на період її навчання в Житомирському коледжі культури і мистецтв імені Івана Огієнка Житомирської обласної ради, починаючи з 03.06.2021 року та до закінчення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчання; 4) стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму; 5) допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах строку платежу за один місяць; 6) стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23 червня 2021 року, відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.

В судове засідання сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи. 05.10.2021 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заявапро розгляд справи без участі позивача, у заяві також зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи і ухвалення судом заочного рішення (а.сп.33).

Відповідач,ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до статті 128 ЦПК України,що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою «адресат відсутній» (а.сп.31), розміщеним оголошенням про виклик наофіційному веб-сайті судової влади України (а.сп.35) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 (а.сп.37) в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.

З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.

Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

За змістом частини 3 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно з частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

За змістом частини 3 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно з частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09 січня 2003 року виконкомом Новоборівської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 видане 09.01.2003 року (а.сп.7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.10.2012 року, сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.сп.26).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20.01.2004 року, сторони мають повнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.сп.10).

Копією довідки виданої реєстраційним відділом ЦНАП при виконавчому органі Новоборівської селищної ради Житомирської області № 187/08-10 від 05.07.2021 року підтверджується, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , входять, зокрема: син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (проживає, але не зареєстрована) (а.сп.27).

Відповідно до копії довідки Житомирського фахового коледжу культури і мистецтв імені Івана Огієнка Житомирської обласної ради № 103 від 27.05.2021 року, ОСОБА_4 навчається в Житомирському фаховому коледжі культури і мистецтв імені Івана Огієнка І рівня акредитації на ІІ курсі, спеціальність дизайн, форма навчання денна, за державним замовленням, термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023 року (а.сп.12).

Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради № 10-14/23395 від 26.09.2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.сп.11).

Зі змісту позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог вбачається, що шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Зазначені обставини відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами, відповідач відзив на позов не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову.

Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що шлюбні відносини припинені, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Також, стаття 180 Сімейного кодексу України визначає, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 199 Сімейного кодексу України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частинами 1, 2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є повнолітньою, не досягла 23 років, продовжує навчатися, форма навчання є денною, щомісячно потребує матеріальних витрат на їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, а також на житлово-побутові потреби.

Як вбачається із позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, відповідач працездатного віку, фізично здоровий, інших утриманців не має, в тому числі непрацездатних батьків.

Відповідачем не подано до суду жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували його непрацездатність, а також ту обставину, що він за станом здоров`я чи у зв`язку з тим, що, перебуваючи у важкому матеріальному становищі, не спроможний сплачувати аліменти.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що неповнолітня дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача, а повнолітня дитина продовжує навчання, відповідач працездатного віку, доказів того, що він за станом здоров`я не може працювати, або ж на йогоутриманні перебувають інші неповнолітні діти, непрацездатні батьки,чи інші особи, суду не надано.

Оцінюючі надані докази в їх сукупності, суд враховує, обов`язок обох батьків утримувати дітей, що позивач не має можливості забезпечувати дітей усім необхідним, надає довідку про те, що неповнолітній син проживає з нею і знаходиться на її утриманні, довідку про те, що повнолітня дочка продовжує навчання на денній формі, тому позивач несе більші витрати на утримання дітей, стягувані аліменти мають забезпечувати належний рівень життя, який не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум. Крім цього, відповідач працездатного віку, який може вживати заходів для забезпечення своїх дітей, інших утриманців немає, а тому суд вважає необхідним задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти у розмірі 2000 грн., щомісячно на утримання неповнолітнього сина та у розмірі 2000 грн., щомісячно на період навчання повнолітньої дочки.

Такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім для забезпечення інтересів дітей та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 908 гривень.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76-79, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 354 , 430 ЦПК України, статтями 24, 56, 105, 110, 112, 180, 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на період навчання, задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований 09 січня 2003 року виконкомом Новоборівської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 2.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, на період її навчання в Житомирському фаховому коледжі культури і мистецтв імені Івана Огієнка Житомирської обласної ради, починаючи з 03.06.2021 року та до закінчення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчання, але ніж більше ніж до досягнення нею 23 річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду - 03.06.2021 рокуі до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судовий збір у сумі 908 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_4 .

Суддя А.М. Збаражський