справа № 489/4331/21 провадження №2/489/2130/21
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та моральної шкоди,

встановив:

В липні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 70944,35 грн., з яких: 15239,80 грн. повернення виконаного за договором; 45704,55 грн. пеня, та 10000,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що 16.04.2021 вона уклала з фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_2 . Договір № 2186 з організації робіт з виготовлення та установки конструкції з профілю ПВХ (надалі Договір № 286), згідно з якого виконавець ФОП ОСОБА_2 зобов`язався виготовити та встановити замовнику певні вироби ПВХ конструкції, вартість вказаних робіт становить 28 745,00 грн. Позивач, при укладанні вказаного Договору сплатила аванс в розмірі 20 745,00 грн. Решта суми, яку необхідно було сплатити замовником підряднику в день закінчення робіт, визначена в розмірі 8 000,00 грн.

Згідно умов договору підрядник повинен був розпочати роботи протягом 2 годин після отримання авансу і закінчити їх до 07.05.2021, проте станом на 30.06.2021 договір зі сторони виконавця не виконано і роботи навіть не розпочались.

Позивач дізналась, що постачальники, на яких посилався відповідач, з ним не працюють та не отримували від нього жодних заказів за Договором № 286, тому, приймаючи кошти ОСОБА_1 , позивач не мав наміру виконувати підрядні роботи.

Позивач, вирішуючи проблему в позасудовому порядку, зверталася до відповідача та повідомила про бажання розірвати з ним договір, вимагаючи повернути кошти, які вона сплатила в якості авансу, у зв`язку з чим 28.05.2021 між сторонами укладено окрему угоду, за умовами якої відповідач зобов`язався повернути аванс в розмірі 20 745,00 грн., з яких 5 505,20 грн. повернув того ж дня, а залишок авансу у розмірі 15 239,80 грн. зобов`язався повернути до 02.06.2021.

Оскільки вказані грошові кошти станом на 30.06.2021 їй не повернуті, позивач вимушена звернутись до суду із позовом.

Крім того, позивач вважає, що відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» з відповідача на її користь необхідно стягнути пеню за прострочення виконання робіт за Договором № 2186 за період 53 дні з 08.05.2021 по 30.06.2021 у розмірі 3% від вартості Договору, загалом у розмірі 45 704,55 грн.

Також внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн., оскільки вона з початку 2021 року проводить ремонт у придбаній квартирі, де відповідач мав виконати роботи, і мала намір закінчити ремонт до весілля 12.06.2021. Проте через дії відповідача після весілля позивач вимушена продовжувати ремонт в цій квартирі, шукати нових підрядників, при тому, що гроші, які вона накопичувала для цього, їй не повернуто. Додатково вона зазнала стресу, оскільки після отримання грошей відповідач постійно уникав зустрічі з нею, брехав про причини невиконання робіт, що дало підстави вважати, що її ошукали шахраї, у зв`язку чим вона вимушена була звернутись до органів Національної поліції.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.09.2021 постановлено повторно направити відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви, розгляд справи продовжено здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою їх реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16.04.2021 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений Договір № 2186 з організації робіт з виготовлення та установки конструкції з профілю ПВХ (надалі - Договір), за яким останній зобов`язався виготовити та встановити замовнику ПВХ конструкції фірми Vintec з фурнітурою Vorne. Вартість вказаних робіт становить 28 745,00 грн.

Позивач при укладанні вказаного Договору сплатила аванс в розмірі 20 745,00 грн. Решта суми, яку необхідно було сплатити замовником підряднику в день закінчення робіт, визначена в розмірі 8 000,00 грн. (а.с.10,13).

Як вбачається з пункту 4.3 умов договору підрядник розпочинає роботи за Договором протягом 2 годин після отримання авансу і зобов`язується закінчити їх до 07.05.2021 (а.с.11). Проте на час подачі позову роботи за Договором відповідачем не виконано і вони навіть не розпочались.

При цьому, 28.05.2021 між сторонами укладено окрему угоду до Договору № 286 від 16.04.2021, за умовами якої сторони погодили, що у зв`язку невиконанням ФОП ОСОБА_2 умов Договору № 286, він зобов`язується повернути авансовий платіж в розмірі 20 745,00 грн. З цієї суми згідно п. 2,3 угоди від 28.05.2021 кошти у розмірі 5 505,20 грн. відповідач повернув того ж дня, а залишок авансу у розмірі 15 239,80 грн. зобов`язався повернути до 02.06.2021 (а.с.15).

Доказів сплати ФОП ОСОБА_2 залишку авансу у розмірі 15 239,80 грн. на час розгляду справи суду не надано.

Згідно зі статтями 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень частини першої статті 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до частини першої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

За нормами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У даному випадку судом встановлено, що на виконання умов договору № 286 від 16.04.2021 позивачем належним чином було виконано зобов`язання за договором, зокрема, сплачено аванс в розмірі 20 745,00 грн., в свою чергу відповідачем не було виготовлено та встановлено для замовника ОСОБА_1 ПВХ конструкції у встановлений договором строк до 07.05.2021. Проте, враховуючи, що сторони самостійно змінили умови цього договору, уклавши 28.05.2021 окрему угоду щодо повернення ФОП ОСОБА_2 авансового платежу позивачу ОСОБА_1 до 02.06.2021, та відсутності доказів повернення відповідачем коштів у розмірі 15 239,80 грн. на час розгляду справи, така сума підлягає стягненню з відповідача за рішенням суду.

При цьому, враховуючи, що у сторін виникли договірні правовідносини за договором побутового підряду, а пізніше щодо повернення коштів у зв`язку з його невиконанням, суд відхиляє доводи позивача про стягнення з відповідача таких коштів як безпідставно набутих на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки ці норми права не застосовуються до договірних правовідносин.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові Великої Палати від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17 (провадження № 12-125гс18).

Що стосується вимог в частині стягнення з відповідача пені, то вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

За частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Разом з цим, у пункті 5.11 договору № 286 від 16.04.2021 передбачено, що за невиконання підрядником умов поставки замовлення, він виплачує замовнику штраф у розмірі 0,05% вартості замовлення за кожен день прострочення поставки.

Відповідно до статті 549 неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законодавством України встановлено принцип свободи договору (частина третя стаття 6 ЦК України).

За такого, оскільки сторони, керуючись принципом свободи договору, встановили у договорі № 286 спеціальний вид неустойки - штраф у розмірі 0,05% вартості замовлення за кожен день прострочення поставки, а також, що умови окремої угоди від 28.05.2021 не передбачали повернення авансу з додатковими санкціями, та межі заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача пені, обрахованої відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 08.05.2021 по 30.06.2021 у розмірі 45 704,55 грн. суд вважає, що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Що стосується вимог по відшкодуванню моральної шкоди, то суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в конкретній справі, суд повинен враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стан здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках тощо.

Враховуючи встановлені судом обставини та обґрунтування вимог в частині заподіяння позивачу моральної шкоди, суд вважає, що позивачу завдано моральної шкоди, яка виявляється в стресі, душевних переживаннях, які пов`язані з діями відповідача, проте виходячи із глибини та тривалості душевних страждань, вимог розумності та справедливості, суд визначає її в сумі 2000 гривень. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

За змістом частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволення чи відхилення частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, враховуючи, що позов задоволено на 22,12% (17 239,80 х 100/77 944,35) при розподілі судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 200,85 грн. (908,00 х 22,12%). Судовий збір в частині вимог, за якими позивачу відмовлено, слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15 239,80 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті тридцять дев`ять гривень 80 коп.) та моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.).

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 200,85 грн. (двісті гривень 85 коп.).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 12.11.2021.

Суддя І.В.Коваленко