Провадження № 2/712/1355/21
Справа № 580/3451/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ГАПОНЕНКО О.С.

з участю адвоката БАБЕНКО Р.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Релігійна організація «Парафія Святих Мучениць Віри, Надії, Любові, Софії Української Православної Церкви» про визнання протиправним та скасування рішення, визнання розпорядження таким, що відповідає законодавству,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення, визнання розпорядження таким, що відповідає законодавству.

До початку розгляду справи представником третьої особи Релігійної організації «Парафія Святих Мучениць Віри, Надії, Любові, Софії Української Православної Церкви» подано клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з підсудністю даної справи господарському суду. В обґрунтування клопотання зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_2 носять характер, який стосується правовідносин, що підлягають врегулюванню відповідно до положень господарського права.

В судовому засіданні адвокат третьої особи ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували та просили у його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вивчивши клопотання представника третьої особи, позицію інших учасників справи, норми ЦПК України, суд вважає, що спірні правовідносини в даній справі виникли з приводу реєстрації змін до статуту релігійної організації «Парафія Святих Мучениць Віри, Надії, Любові, Софії Української Православної Церкви» та безпосередньо пов`язані з правовідносинами щодо правомочності відповідних зборів, участі позивача у питаннях діяльності цієї організації та наявності у нього певних прав, а також з діяльності релігійної громади в цілому.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Суспільні відносини у сфері утворення, реєстрації, діяльності та припинення такої організації врегульовано Законом України від 23.04.1991 № 987-XII «Про свободу совісті та релігійні організації».

У ст. 7 цього Закону визначено, що релігійні організації в України утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами. Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням). Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту підлягає реєстрації в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. Зміна підлеглості релігійної громади не впливає на зміст права власності та інших речових прав такої релігійної громади, крім випадку, встановленого статтею 18 цього Закону. Частина громади, не згідна з рішенням про зміну підлеглості, має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем). Повідомлення державних органів про утворення релігійної громади не є обов`язковим (стаття 8 Закону № 987-ХІІ).

За правилами, установленими ст. 12 вказаного Закону, відомості, зокрема, про вид релігійної організації, її віросповідну приналежність і місцезнаходження повинні міститися у статуті (положенні) релігійної організації, який (як і зміни до нього) підлягає реєстрації в порядку, встановленому статтею 14 вказаного Закону.

Частинами першою, третьою-четвертою статті 14 Закону № 987-ХІІ передбачено, що для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Для реєстрації статуту (положення) релігійної громади у новій редакції до органу реєстрації статуту подаються: 1) заява за підписом керівника або уповноваженого представника релігійної громади; 2) статут (положення) релігійної громади у новій редакції. До статуту (положення) релігійної громади у новій редакції додатково подаються: 1) належним чином засвідчена копія протоколу (або витяг з протоколу) загальних зборів релігійної громади про внесення змін і доповнень до статуту (положення) релігійної громади, ухвалених відповідно до порядку, визначеного у чинному на момент внесення змін статуті (положенні) релігійної громади, із зазначенням списку учасників цих загальних зборів; 2) оригінал чи належним чином засвідчена копія чинної на дату подання документів редакції статуту (положення) релігійної громади, до якого мають бути внесені зміни і доповнення, з відміткою про державну реєстрацію (з усіма змінами, що до нього вносились), та оригінал свідоцтва, виданого органом реєстрації (якщо таке видавалося).

Засвідчена копія документа про право власності чи користування приміщенням або письмової згоди власника приміщення на надання адреси за місцезнаходженням релігійної громади, зазначеним у статуті (положенні) має бути також подана до статуту (положення) релігійної громади на підтвердження відомостей, викладених у ньому, та у разі зміни місцезнаходження релігійної громади (частини друга, п`ята статті 14 Закону № 987-ХІІ).

Перевищення встановленого цим Законом терміну прийняття рішень про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій, як і рішення про відмову в реєстрації статуту (положення) релігійної організації може бути оскаржено до суду в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України (частина двадцять перша статті 14, частина друга статті 15 Закону № 987-ХІІ).

У частині другій статті 18 Закону № 987-ХІІ передбачено, що забороняється вчиняти будь-які дії, наслідком яких може стати відчуження майна релігійної організації, зокрема його продаж, обмін, передача у заставу, встановлення іпотеки, безоплатна передача у власність та управління інших осіб, до завершення процедури зміни своєї підлеглості у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним об`єднанням шляхом реєстрації нової редакції статуту (положення), ухваленого не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до її статуту (положення), або органами управління, визначеними статутом (положеннями) релігійної організації (релігійного центру (управління), монастиря, релігійного братства, місіонерського товариства (місії), духовного навчального закладу).

Отже, виходячи з наведених правових норм наявні підстави стверджувати, що правовідносини з приводу реєстрації статуту релігійної організації та/або змін до нього безпосередньо пов`язані з правовідносинами щодо участі у створенні та діяльності релігійної громади, юрисдикція яких, відповідно до приписів спеціального Закону України від 23.04.1991 № 987-XII «Про свободу совісті та релігійні організації», належить саме до цивільного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 910/8132/19 і від 22.01.2020 у справі № 809/1025/17 та у постанові Верховного від 12.02.2020 у справі № 727/5571/19.

З урахуванням викладеного, суд вважає суд вважає, що спір у цій справі не має ознак господарського та підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,13, 255, 259,263-265,268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Релігійній організації «Парафія Святих Мучениць Віри, Надії, Любові, Софії Української Православної Церкви» у задоволенні клопотання про закриття провадження у зв`язку з підсудністю справи господарському суду - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст ухвали проголошено 15 листопада 2021 року.