ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 691/175/20
Провадження № 22-ц/821/92/21
категорія: 311000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.

суддів: Бородійчука В. Г., Єльцова В. О.

секретаря: Анкудінова О. І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: відділ освіти, культури та спорту виконавчого комітету Мліївської сільської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гаврильченка Валентина Михайловича на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти, культури та спорту виконавчого комітету Мліївської сільської ради про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, у складі головуючого судді Черненко В. О., повний текст рішення складено 04 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділу освіти, культури та спорту виконавчого комітету Мліївської сільської ради про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що він з 14.08.1991 працює в галузі освіти.

З 15 серпня 1991 року призначений вчителем історії Старосільської СШ, з 17 лютого 2000 року призначений виконуючим обов`язки директора Старосільської СШ, а наказом № 96 від 04 серпня 2000 року його призначено директором Старосільської СШ, яка в подальшому перейменована в Старосільську ЗЗСО.

Зазначає, що 17 грудня 2019 року вчитель вказаної школи ОСОБА_2 звернулась до урядового порталу Черкаської обласної державної адміністрації із повідомленням про те, що за 11 років професійної діяльності працівникам школи ні разу не виплатили коштів за сумлінну працю. Два роки за кошти освітньої субвенції купують меблі для класу ОСОБА_3 , шкільні журнали, м`ячі, а оплату за кабінети отримують тільки дружина директора школи та дружина голови громади, за престижність вони отримують 20%.

29 грудня 2019 року він отримав листа від ВК Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області з повідомленням надати пояснення по даному зверненню.

Ним були дані наступні пояснення: за останні два роки, 2018-2019 роки виплати за сумлінну працю, які раніше здійснював відділ освіти Городищенської РДА, не проводились. У 2018 році видатки на школу фінансувались за рахунок місцевого бюджету, а у 2019 році і за рахунок освітньої субвенції. До того часу як школа була у підпорядкуванні відділу освіти Городищенської РДА, то кабінети до оплати визначала методична служба і приймався наказ по району, де вказано школи і які кабінети оплачуються. Так як відділ освіти, культури та спорту разом з методичною службою цього не зробив, наказ про доплату за відвідування кабінетами видав директор школи, він і взяв на себе відповідальність. Ці кабінети (біології та географії) паспортизовані завідуючими кабінетами, там наявна відповідна документація і вони несуть в собі навчальне навантаження.

За звернення ОСОБА_4 начальником відділу освіти, культури та спорту ВК Мліївської сільської ради 17 січня 2020 року наказом № 2-к йому було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, які полягали у факті грубих порушень під час встановлення доплати за завідування кабінетами.

Вважає, що ним належно виконувались посадові обов`язки директора школи, а дисциплінарне стягнення є незаконним, тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Просив визнати протиправним та скасувати наказ № 2-к від 17 січня 2020 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани та стягнути на його користь понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що доплата за завідування навчальними кабінетами установлюється керівником закладу у встановлених розмірах всім педагогічним працівникам, які завідують навчальними кабінетами, без будь-яких застережень. Таким чином, позивач, призначивши своїм наказом доплату за завідування навчальним кабінетом лише двом із дев`яти завідувачам кабінету мотивуючи це тим, що два кабінети «паспортизовані», а сім інших - ні, діяв всупереч зазначених норм закону.

Беручи до уваги дату виявлення вчиненого директором навчального закладу ОСОБА_1 дисциплінарного проступку (17.12.2019), час видачі наказу про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності (17.01.2020) та час вчинення проступку (видача наказу про надбавки від 30.08.2019), місцевий суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах наданих повноважень та у відповідності до діючого законодавства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 02 грудня 2020 року оскаржив його в апеляційному порядку та просив скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2020 року, постановити нове рішення про задоволення позовних вимог, а також стягнути сплачений судовий збір з відповідача на його користь.

Мотивація апеляційної скарги зводиться до аргументів позовної заяви, а саме, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани є незаконним, оскільки він належним чином виконував свої обов`язки як директор школи і не порушував їх.

Також зазначає, що доплата за завідування кабінетами ставилась в залежність від їх паспортизації, чого не було враховано більшістю вчителів, тому неможливо здійснити такі доплати, оскільки, в іншому випадку це було б нецільовим використанням коштів та несло б за собою кримінальну відповідальність.

04 січня 2021 року на адресу суду від виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просив суд залишити без змін рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2020 року, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає обставинам справи, нормам процесуального та матеріального права.

Посилання скаржника не містять аргументації у відповідності до встановлених норм, що регулюють відносини з питань надбавки до заробітної плати педагогічним працівникам за завідування кабінетами і в основному не стосуються суті спору.

Вказує, що виконання вимог щодо облаштування та паспортизації навчальних кабінетів особами, що призначені їх завідувачами, лежить в площині внутрішньої трудової дисципліни самого закладу освіти та не впливає на виплату відповідних надбавок.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі, а ухвалою від 23 грудня 2020 року розгляд апеляційної скарги призначено на 12 січня 2021 року на 08:30 год.

Фактичні обставини справи

Згідно наказу відділу народної освіти по Городищенському району від 14.08.1991, ОСОБА_1 призначений вчителем історії Старосільської СШ (а.с. 6).

ОСОБА_1 , відповідно до наказу відділу освіти Городищенської районної державної адміністрації № 96 від 04.08.2000 призначено директором Старосільської СШ (а.с. 6).

Згідно рішенням Мліївської сільської ради № 9-9/VII від 15.06.2018 змінено засновника юридичної особи Старосільська ЗШ з Городищенської РДА на Мліївську сільську раду та перейменовано на Старосільський заклад загальної середньої освіти I-III ступенів Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, скорочена назва Старосільський ЗЗСО. Після зміни засновника Старосільської ЗШ ОСОБА_1 залишився на посаді директора (а.с. 12).

Відділ освіти, культури та спорту виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області листом від 26 грудня 2019 року № 217/12-19 просив директора Старосільського закладу загальної середньої освіти ОСОБА_1 надати ґрунтовні пояснення з метою проведення службового розгляду звернення до урядового порталу, зареєстрованого 17.12.2019 № ГР-10033838 (а.с. 21).

26 грудня 2019 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення, де зокрема зазначив, що до того часу, як школа була підпорядкована відділу освіти Городищенської РДА, то кабінети до оплати визначала методична служба і приймався наказ, де вказано школи і кабінети, які оплачуються. Так, відділ освіти цього не зробив, а наказ про доплату за завідування кабінетами видає директор, тому він і взяв на себе таку відповідальність.

Кабінети, які отримали доплату є паспортизованими завідувачами кабінетами, там наявна відповідна документація і вони несуть в собі відповідне навчальне навантаження. У решти кабінетів документація відсутня (а.с. 14).

Наказом відділу освіти, культури та спорту виконавчого комітету Мліївської сільської ради від 17 січня 2020 року № 2-к «Про оголошення догани ОСОБА_1 », відповідно до ст. ст. 139, 140, 147-149 КЗПП, ОСОБА_1 , директору Старосільського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, за неналежне виконання посадових обов`язків оголошено догану (а.с. 16).

Згідно пояснення до вказаного наказу, 08.01.2020 комісією виконавчого комітету Мліївської сільської ради, яка була створена розпорядженням сільського голови від 24.12.2019 № 159-р, проведено службове розслідування та проведено перевірку обставин, що викладені у зверненні ОСОБА_2 , було встановлено, що на підставі наказу директора Старосільського ЗЗСО Лашти В. О. від 29.08.2019 № 102 «Про призначення завідуючих навчальними кабінетами» було призначено дев`ять осіб завідувачами навчальними кабінетами (а.с. 52).

Наказом директора закладу Лаштою В. О. від 30.08.2019 № 125 «Про встановлення доплат за завідування кабінетом» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено надбавки в розмірі 10% посадового окладу за завідування кабінетами з 02.09.2019 по 31.08.2020 (а.с. 53).

Згідно п. 2.1.1 Положення про відділ освіти, культури та спорту виконавчого комітету Мліївської сільської ради, затвердженого рішенням Мліївської сільської ради від 12.07.2018 №10-5/7, відділ здійснює реалізацію державної політики та політики Мліївської сільської ради в сферах освіти, культури, туризму, молоді та спорту (а.с. 30).

Відповідно до п. 2.2. та п. 2.7. Посадової інструкції начальника відділу освіти, культури та спорту виконавчого комітету Мліївської сільської ради, затвердженої розпорядженням сільського голови 29.08.2018 № 68/1-р, начальник відділу видає в межах своєї компетенції накази, організовує та контролює їх виконання, заохочує та накладає дисциплінарні стягнення на працівників відділу, керівників закладів освіти (а.с. 34).

Пунктом 4.2., 4.4., 4.5. Статуту Старосільського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, що затверджена розпорядженням Сільського голови від 06.08.2018 № 68/1-р, безпосереднє керівництво здійснюється її директором. Керівник закладу освіти обирається на конкурсній основі, строком на 6 років з правом переобрання на ще один строк у даному закладі освіти. Керівник закладу освіти здійснює безпосереднє управління закладом і несе відповідальність за освітню, фінансово-господарську та іншу діяльність закладу освіти (а.с. 43).

Згідно п.п. 4.4, 4.7. Посадової інструкції директора закладу загальної середньої освіти Мліївської об`єднаної територіальної громади, що затверджена розпорядженням Сільського голови від 06.08.2018 № 66/1-р, керівник закладу освіти має право, зокрема, заохочувати та притягати працівників до дисциплінарної відповідальності, а також вирішувати інші питання, пов`язані з трудовими відносинами, відповідно до вимог законодавства та видавати у межах своєї компетенції накази і контролювати їх виконання (а.с. 49).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Гаврильченка В. М., представника відповідача ОСОБА_7 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з принципом диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 49 ЦПК України).

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю.

Відповідно до ст. 147 ЗУ «Про працю» за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Статтею 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ст. 148 КЗпП України).

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила та порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, в постановах Верховного Суду від 27 січня 2020 року в справі № 451/784/17 (провадження № 61-40344св18), від 16 грудня 2019 року в справі № 554/8674/17 (провадження № 61-40923св18).

Судами установлено, що наказом директора Старосільського ЗЗСО Лашти В. О. від 29.08.2019 № 102 «Про призначення завідуючих навчальними кабінетами» було призначено дев`ять осіб завідувачами навчальними кабінетами, а наказом директора закладу ОСОБА_1 від 30.08.2019 № 125 «Про встановлення доплат за завідування кабінетом» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено надбавки в розмірі 10% посадового окладу за завідування кабінетами.

Іншим завідуючим навчальними кабінетами, надбавки встановлено не було (а.с. 52-53).

Згідно п. 1.4 Статуту Старосільського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, що затверджена розпорядженням Сільського голови від 06.08.2018 № 68/1-р, Старосільський заклад загальної середньої освіти перебуває на балансі Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області.

З метою проведення службового розгляду звернення до урядового порталу зареєстрованого 17 грудня 2019 року № ГР-10033838, відділ освіти, культури та спорту виконавчого комітету Мліївської сільської ради, 26 грудня 2019 року просив ОСОБА_1 надати письмові пояснення.

Наказом відділу освіти, культури та спорту Виконавчого комітету Мліївської сільської ради від 17 січня 2020 року № 2-к «Про оголошення догани ОСОБА_1 », відповідно до ст. ст. 139, 140, 147-149 КЗпП, ОСОБА_1 , директору Старосільського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області оголошено догану (а.с. 16).

При цьому, оспорене ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення було застосовано до останнього за неналежне виконання посадових обов`язків, що виявилось у невиплаті належних коштів педагогічним працівникам, яких було призначено завідувачами навчальними кабінетами.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про освіту», позивач як керівник закладу освіти здійснює управління закладом освіти в межах повноважень, визначених законами та установчими документами цього закладу. У ст. 26 ЗУ «Про освіту» установлено, що керівник закладу освіти здійснює безпосереднє управління закладом і несе відповідальність за освітню, фінансово-господарську та іншу діяльність закладу освіти.

Зокрема, керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень організовує діяльність закладу освіти; вирішує питання фінансово-господарської діяльності закладу освіти; призначає на посаду та звільняє з посади працівників, визначає їх функціональні обов`язки; забезпечує організацію освітнього процесу та здійснення контролю за виконанням освітніх програм, тощо.

Згідно п.п. 4.4, 4.7. Посадової інструкції директора закладу загальної середньої освіти Мліївської об`єднаної територіальної громади, що затверджена розпорядженням Сільського голови від 06.08.2018 № 66/1-р, керівник закладу освіти має право, зокрема, заохочувати та притягати працівників до дисциплінарної відповідальності, а також вирішувати інші питання, пов`язані з трудовими відносинами, відповідно до вимог законодавства та видавати у межах своєї компетенції накази і контролювати їх виконання (а.с. 49).

Відповідно до п. 7.1, п. 7.2 Положення про навчальні кабінети загальноосвітніх навчальних закладів,затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 20 липня 2004 року N 601, роботою кабінету керує завідувач, якого призначає директор з числа досвідчених учителів наказом по загальноосвітньому навчальному закладу. Завідувач кабінету несе відповідальність за упорядкування, зберігання й використання навчально-наочних посібників, обладнання та інших матеріальних цінностей.

Отже, ОСОБА_1 мав повноваження на призначення завідувачів навчальними кабінетами з числа досвідчених учителів наказом по загальноосвітньому навчальному закладу та на встановлення їм відповідних надбавок, що вірно зазначено судом першої інстанції.

Щодо встановлення умов, за яких можливо встановити відповідні надбавки, апеляційний суд враховує наступне.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Згідно з ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» структуру заробітної плати складає, основна додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. При цьому, додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Статтею 98 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Аналогічні положення містяться в ст. 13 ЗУ «Про оплату праці», згідно з якою оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановлено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат, необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про загальну середню освіту»(чинному на час виникнення спірних правовідносин), встановлені такі розміри доплат: класне керівництво - 20 - 25 відсотків; перевірка зошитів - 10 - 20 відсотків; завідування: майстернями - 15 - 20 відсотків; навчальними кабінетами - 10 - 15 відсотків; навчально-дослідними ділянками - 10 - 15 відсотків.

Згідно постанови КМУ від 25.08.2004 № 1096 «Про встановлення доплати за окремі види педагогічної діяльності», за завідування, зокрема, навчальними кабінетами у закладах загальної середньої та професійної (професійно-технічної) освіти встановлюється доплата у розмірі - 10 - 15 відсотків.

Згідно постанови КМУ від 10.07.2019 № 822 «Про оплату працівників педагогічних, науково-педагогічних та наукових працівників закладів та установ освіти і науки», дія якого призупинена з 20.12.2019, за завідування, зокрема, навчальними кабінетами, відділами, відділеннями, лабораторіями, куточками живої природи, дендропарками, зимовим садом, навчально-дослідними ділянками, теплицями - 10 - 15 відсотків.

Конкретний розмір доплат за завідування визначається керівником закладу за погодженням з профспілковим комітетом.

Відповідно до п. 41 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року № 102, учителям, іншим працівникам загальноосвітніх навчальних закладів, училищ фізичної культури, а також викладачам загальноосвітніх дисциплін професійно-технічних навчальних закладів за завідування навчальними кабінетами провадиться додаткова оплата в розмірі 10 - 13 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). Конкретний розмір доплат установлюється керівником навчального закладу за погодженням з профспілковим комітетом.

З листа Міністерства освіти та науки України «Щодо встановлення доплати за завідування навчальними кабінетами» від 10.12.2010 N 10/2-1376 та листа Міністерства освіти, науки, молоді та спорту України «Щодо встановлення педагогічним працівникам доплат та надбавок» від 08.09.2011 N 1/12-4832, вбачається, що жодних обмежень відносно доплати за завідування навчальним кабінетом, визначеної в п. 41 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти, не може бути встановлено в тому числі керівним працівникам. Тому додаткова оплата за завідування кабінетом у загальноосвітньому навчальному закладі може встановлюватись і директору, і його заступникам.

Отже, законодавством визначені види доплат працівників освіти, їх розміри та умови за яких вони можуть бути виплачені. Разом з тим будь-яких умов за яких можливо отримати доплату за завідування кабінетом не встановлено, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для отримання такої оплати необхідно лише бути завідувачем кабінетом без будь-яких застережень, в тому числі паспортизації кабінету. А розмір такої доплати встановлюється керівником установи в межах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З викладеного вбачається, що вчинене позивачем порушення стосується обов`язків, які являються складовими його трудових функцій, дисциплінарне стягнення здійснене відносно ОСОБА_1 у визначеному законом порядку та строки, а відповідач діяв у межах своїх повноважень та в рамках законодавства, та дійшов вірного висновку про наявність підстав для накладення відповідного дисциплінарного стягнення.

В свою чергу позивач, посилаючись на те, що діяв в межах закону, не надав суду доказів того, що завідувачі певними кабінетами, зокрема хімії та біології, історії та географії, мають перевагу на отримання відповідних надбавок перед іншими завідувачами кабінетами.

Наведені ОСОБА_1 у апеляційній скарзі доводи є фактично аналогічними з доводами його позовної заяви, були предметом дослідження у першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гаврильченка Валентина Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 січня 2021 року.

Головуючий: Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

В. О. Єльцов