ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/4258/21
Провадження № 22-ц/4820/1400/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю сторін, представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Хмельницької міської ради, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Карплюка О.І. від 05 липня 2021 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до ОСОБА_2 , вказував, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.05.2015 року їхній шлюб розірвано. Шлюбні відносини між ними припинені, їх малолітній син залишився проживати з матір`ю. Для повноцінного розвитку, окрім материнської опіки, дитина потребує батьківського піклування і спілкування з батьком. Відповідачка перешкоджає йому спілкуватися з сином, за останні шість місяців не відповідає на його телефонні дзвінки, не повідомляла про своє місце проживання з дитиною, чим позбавляє його права на виховання сина. Зазначав, що не існує жодних обставин, які були б підставою вважати, що його спілкування з сином може спричинити останньому шкоду. Навпаки, систематичне спілкування сина з батьком відповідатиме інтересам дитини.

Тому просив зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у його спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити наступний порядок участі батька дитини ОСОБА_4 у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_3 : систематичні побачення у відсутності матері кожну першу та третю суботу місяця з 10 години до 20 години, систематичні побачення у відсутності матері в останню п`ятницю кожного місяця з 15 години до 20 години, у тому числі для відвідування дитячих закладів, розважальних установ, тощо, проживання половину осінніх, зимових та весняних канікул, систематичні побачення у відсутності матері кожного дня народження з 15 години до 18 години, щорічних відпочинків з правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинків та спільних екскурсій кожного січня та серпня протягом 14 днів за вибором позивача з урахуванням вимог навчального процесу, у період хвороби відвідування за місцем фактичного його знаходження (проживання).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2021 року позовну заяву задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом зустрічей з ним у першу і третю суботу кожного місяця з 10 години до 14 години (перші чотири зустрічі в присутності та за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 ), в останню п`ятницю кожного місяця з 15 години до 18 години (перші чотири зустрічі в присутності матері), у тому числі для відвідування дитячих закладів та розважальних установ, у присутності матері кожного дня народження з 10 години до 14 години, у період хвороби сина за місцем його знаходження.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати як незаконне та відмовити у задоволенні позову. На її думку, суд не надав належної оцінки її доводам та доказам, і дійшов помилкового висновку про вчинення нею перешкод позивачу у спілкуванні з сином. Згідно виписки мобільного оператора «Київстар» за останні 6 місяців, що передували зверненню позивачем до суду, з його телефонного номера ним здійснено дзвінки до відповідачки лише в лютому 2021 року. Зустріч позивача із дитиною відбулася 06.02.2021 року, що не заперечувалося позивачем під час розгляду справи. Судом не враховано неналежне виконання позивачем своїх обов`язків щодо утримання дитини, психоемоційну неприхильність дитини до батька. Суд визначив місце зустрічі позивача із дитиною за місцем проживання матері в квартирі, в якій зараз проживає відповідачка з сім`єю, що суперечить конституційним засадам щодо невтручання в особисте та сімейне життя. Також судом здійснено розподіл судових витрат не пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В засіданні апеляційного суду апелянтка та її представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Позивач просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, з 18.10.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.05.2015 року цей шлюб розірвано.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З часу розірвання шлюбу та припинення подружніх стосунків дитина постійно проживає разом з матір`ю.

Відповідно до висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації №107-40/3480 від 17.06.2021 року як органу опіки та піклування доцільно встановити такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : І-ІІІ субота кожного місяця з 10 год. до 14 год. (перші чотири зустрічі в присутності матері).

Згідно висновку Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської ради (Київської міської державної адміністрації) №60 від 07.06.2021 року психологічного обстеження, емоційна сфера малолітнього ОСОБА_3 збережена, визначені довірливі взаємовідносини між сином та матір`ю, ОСОБА_2 , а також надійна емоційна прив`язаність до матері та до вітчима ОСОБА_5 , який задовольняє потреби ОСОБА_6 в батьківській підтримці та увазі. У родині сформовані позитивні та дружні взаємовідносини. У ОСОБА_6 втрачений емоційний зв`язок з батьком, громадянином ОСОБА_1 , який багато років був відсутній та не брав участі в житті дитини. У Єгора присутня тривога щодо зустрічей із батьком.

За даними довідки дошкільного навчального закладу №681 управління освіти Святошинського району у м. Києві №5 від 26.02.2021 року за час відвідування дитиною садка батько ОСОБА_1 не з`являвся в ДНЗ.

Згідно характеристики ОСОБА_3 №18 від 29.02.2021 року рідний батько ОСОБА_6 ніколи не з`являвся на території школи та не цікавився його шкільним життям.

Відповідно до довідки другого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №16853 від 11.03.2021 року станом на 01.02.2021 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , 29.04.2013 року становила 11 752,40 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка створює позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, та з урахуванням малолітнього віку дитини, її потреби у спілкуванні з батьком, режиму дня та режимних процесів у шкільному навчальному закладі, необхідності стабільності, психоемоційного благополуччя визначив способи участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, зважаючи на таке.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.159 цього Кодексу якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За правилами статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.ч. 4, 5).

Встановлено, що сторони не досягли згоди щодо часу та способів спілкування позивача з дитиною.

В засіданні апеляційного суду позивач ствердив, що позивачка при переїзді в Київ не повідомила його про нове місце проживання, змінила номер телефону, ці дані він з`ясовував через спільних знайомих, соцмережі. Крім того, вона психологічно не сприяє встановленню контакту дитини з батьком, їхньому спілкуванню, в тому числі по телефону.

Як вбачається з висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації №107-40/3480 від 17.06.2021 року як органу опіки та піклування, матір дитини вважає неможливими зустрічі сина з батьком, ОСОБА_1 , особливо наодинці.

Така ж позиція ОСОБА_2 щодо неможливості побачень та спілкування дитини з батьком викладена в апеляційній скарзі.

Наведене цілком підтверджує вчинення перешкод відповідачкою позивачу у спілкуванні з сином.

Надані скріншоти листування у соцмережі та аудіозаписи телефонних розмов позивача та відповідача щодо побачень із дитиною у додатку Вайбер, виписка оператора мобільного зв`язку «Київстар» щодо дзвінків позивача відповідачці не спростовують твердження позивача про вчинення перешкод йому у спілкуванні з сином.

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовну вимогу щодо усунення перешкод у спілкуванні позивача з сином.

Згідно довідки Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №16853 від 11.03.2021 року ОСОБА_1 дійсно частково сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2021 року в сумі 11752,40 грн.

Проте наявність у позивача заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини за змістом наведених норм права не позбавляє його права брати участь у її вихованні.

Позивач ОСОБА_1 не позбавлений батьківських прав щодо свого сина, відтак має право брати участь у його вихованні та безперешкодно спілкуватися з дитиною.

Фактичне позбавлення такого права, на чому наполягає апелянт, є виключною мірою, та застосовується у разі наявності доказів негативного впливу батька на виховання дитини.

Судом апеляційної інстанції не встановлено обставин та фактів, які б були підставою вважати, що батько дитини має негативний вплив на сина чи його поведінка та спосіб життя, за умови спілкування з дитиною, призведуть до негармонійного розвитку дитини.

Апеляційний суд констатує, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їхніх найкращих інтересів мусить мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їхнього характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків.

Суд першої інстанції, встановлюючи порядок участі батька у вихованні дитини, взяв до уваги малолітній вік дитини, її психоемоційне благополуччя, недостатньо налагоджені відносини батька з дитиною та те, що дитині фактично потрібен певний час для налагодження довірливих стосунків з батьком, і обґрунтовано встановив перші чотири зустрічі батька з дитиною в присутності матері та за місцем її проживання.

Таке рішення суду відповідатиме найкращим інтересам дитини.

При цьому такий порядок участі батька у вихованні дитини і встановлення лише перших чотирьох зустрічей батька з дитиною в присутності матері за місцем її проживання забезпечує справедливий баланс інтересів дитини та права позивачки на особисте та сімейне життя.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Незазначення в мотивувальній частині рішення мотивів, з яких суд бере до уваги або відхиляє докази, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України не може бути підставою для скасування чи зміни рішення суду, якщо справа вирішена по суті правильно.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, оскаржуваним рішенням суду повністю задоволено одну вимогу позивача та частково - другу. Тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідачки 908 грн. судового збору в дохід держави.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2021 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко