Справа № 352/1095/20
Провадження № 2/352/158/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого- судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Іващенко К.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки-адвоката Хоптія М.М.

представника відповідача- адвоката Зайдель І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_3 є братом сторін, 15 березня 2018 року йому було здійснено хірургічне втручання та було видалено легеню, перебіг хвороби призвів до того, що хворий протягом 1,5 років з дня операції по день своєї смерті потребував стороннього догляду і був у безпорадному стані. Позивачка стверджує, що надавала йому необхідну допомогу, з цією метою періодично проживала у брата. В той же час відповідач ухилився від надання необхідної допомоги, не відвідав брата під час перебування його в лікарні, в подальшому не відвідував і не допомагав йому, померлий потребував допомоги відповідача, а відповідач мав змогу її надати і свідомо від цього ухилився, а тому є підстави для усунення його від спадкування.

Позивачка та її представник- адвокат Хоптій М.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві, просили позов задоволити.

Представник відповідача- адвокат Зайдель І.Р. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити, пояснила, що відповідач постійно працює в Італії, в Україну приїжджає один раз на рік. Про свою хворобу брат йому повідомив під час зустрічі восени 2018 року, коли ОСОБА_2 був у відпустці в Україні і зустрівся з ОСОБА_3 . Брат в той час виглядав здоровим, допомоги не просив, сказав, що лікування йому оплачує держава. В цей же приїзд ОСОБА_2 в Україну вони разом з ОСОБА_3 були в гостях у позивачки, яка також не говорила йому, що ОСОБА_4 потрібна якась допомога. Представник відповідача ствердила, що ОСОБА_2 підтримував з братом дружні близькі стосунки і у випадку необхідності не відмовив би останньому в допомозі. Просила у позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, показання свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Ямницької сільської ради ОТГ № 1112 від 29.11.2019 року ОСОБА_5 у даному будинковолодінні на момент смерті проживав один (а.с.44), згідно довідки Ямницької сільської ради ОТГ № 80 від 23.08.2019 року у даному будинковолодінні без реєстраційного обліку проживала ще й позивачка ОСОБА_1 (а.с.13).

Спадкоємцями вказаного майна за законом п`ятої черги відповідно до ст. 1265 ЦК України у рівних частках є двоюрідна сестра покійного позивачка ОСОБА_1 та двоюрідний брат покійного відповідач ОСОБА_2 .

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Частиною 5 ст.1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Вина - це психічне ставлення особи до своєї протиправної поведінки та її наслідків.

Умисел - як форма вини має місце у поведінці особи тоді, коли вона усвідомлює протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачає настання шкідливих наслідків такої поведінки, бажає їх настання або байдуже до них ставиться. Тобто це стосується дієздатної особи, яка здатна усвідомлювати та керувати своїми діями.

Щодо цього Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК (висновок ВС у постанові від 19 травня 2020 року (справа № 453/968/17).

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, більше того, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували ухилення відповідача від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця.

Відповідно до висновку ВС у постанові від 17.10.2018 року у справі № 200/21452/15-ц (провадження №61-18578св18) безпорадний стан спадкодавця повинен підтверджуватися медичними документами, а не лише показаннями свідків.

Позивачка на підтвердження безпорадного стану ОСОБА_3 подала суду копії виписок з медичної карти стаціонарного хворого, з яких не вбачається наявності у ОСОБА_3 безпорадного стану, його потреби у сторонньому догляді, а стверджено про те, що після періодів лікування він виписувався у задовільному стані (а.с. 15-21).

Лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті, виписки з медичної карти підтверджують хворобу і не свідчать про те, що померлий ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона є сестрою померлої дружини ОСОБА_3 . Ствердила, що позивачка допомагала ОСОБА_3 у зв`язку із його операцією та хворобою, однак як саме допомагала не знає. Коли ОСОБА_3 потрапив до лікарні, то ОСОБА_1 ходила до нього в лікарню. Вважає, що ОСОБА_3 був задоволений опікою ОСОБА_1 , був завжди охайний, прибирав сам, допомоги ніколи не просив. Свідок не знає ОСОБА_2 , один раз бачила його на цвинтарі.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою померлого ОСОБА_3 , проживає в житловому будинку навпроти, за станом здоров`я погано бачить, не знає відповідача і не бачила його на подвір`ї у ОСОБА_3 , перший раз побачила його на похороні ОСОБА_3 . Зі слів ОСОБА_3 свідкові відомо, що ОСОБА_1 постійно допомагала йому, він помер, повертаючись з роботи.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він є давнім другом ОСОБА_3 , а також його сусідом, проживає за 300 м від його будинку. Свідок часто, по кілька разів на тиждень аж до часу смерті останнього - спілкувався з померлим, у вільний від роботи час вони ходили в магазин, в кафе, ділилися новинами. Стверджує, що після операції ОСОБА_3 продовжував працювати в м. Івано-Франківську, помер по дорозі з нічної зміни, періодично лікувався, лікування проходило за державні кошти, однак час від часу ОСОБА_3 позичав у нього гроші до зарплати, які завжди віддавав. Разом з тим не вважає, що ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої, в тому числі матеріальної допомоги, оскільки самостійно забезпечував свої потреби, доглядав за своїм будинком та городом, мав грошові доходи. Зі слів ОСОБА_3 знає, що ОСОБА_1 допомагала йому в лікарні. Не підтвердив, що ОСОБА_3 звертався до ОСОБА_2 за допомогою, а той відмовився її надати.

Оцінюючи доводи позивачки, суд також бере до уваги факт встановлення ОСОБА_3 другої групи інвалідності загального захворювання, однак належного документа на підтвердження міри втрати його здоров`я - довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (ст. 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні») позивачкою не надано.

Відповідно до копії довідки ПП «Імекс» від 30.03.2021 року ОСОБА_3 працював у вказаному підприємстві з 04.10.2017 року по 31.08.2018 року на посаді слюсаря (а.с.99), тобто і в той період, коли за твердженням позивачки перебував у безпорадному стані.

Відповідно до копії довідки КНП «Прикарпатський клінічний онкологічний центр Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_3 проходив лікування у даному закладі протягом 2018-2019 року безкоштовно (а.с.80).

Допитані в судовому засіданні свідки також не підтвердили наявності у ОСОБА_3 безпорадного стану, а тільки те, що позивачка надавала йому допомогу, а також, що він працював до часу своєї смерті.

Не знайшло свого підтвердження і те, що відповідач умисно ухилився від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки власника сільськогосподарського підприємства Сант Альберто від 01.02.2021 року ОСОБА_2 працює на даному підприємстві протягом 2017-2020 років (а.с.86-87). Згідно копії закордонного паспорта ОСОБА_10 підтверджено факт його виїзду за кордон України у відповідні періоди та перебування в України у період після оперативного втручання ОСОБА_3 з 21.10.2018 року по 29.11.2018 року. У 2019 році він перебував в Україні з 11.08.2019 р. по 28.08.2019 р., тобто напередодні смерті ОСОБА_3 (а.с.88-93).

Таким чином відповідач постійно працює, а отже проживає в іншій країні. Відповідач не заперечив той факт, що він не був з братом в лікарні, однак це не підтверджує факту умисного ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця. Крім того, в цей час необхідну допомогу спадкодавцеві з її слів надавала позивачка, що також підтверджено свідками, потреба в допомозі саме відповідача не доведена.

При цьому відповідачем з метою спростування позиції позивачки, до суду надані докази, які вказують, що відповідач не відмовлявся від виконання обов`язку щодо організації поховання ОСОБА_3 за власні кошти, зокрема копію товарного чеку від 22.08.2019 року на придбання ритуальної атрибутики (а.с.85).

Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що позивачкою не доведено обставин, що ОСОБА_3 через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, а відповідач ухилився від надання допомоги спадкодавцеві, суд приходить до висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1224 ЦК України, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом у зв`язку з безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Повне судове рішення складено 16.11.2021 р.

Суддя Р.Р.Струтинський