Дата документу 13.01.2021
Справа № 334/4937/20
Провадження № 2/334/686/21
13 січня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Косаренко А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу № 334/4937/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у сумі 5 000 гривень щомісяця до дня народження дитини, починаючи з дня подачі позову, а також витрати на правову допомогу.
07.12.2020 позивачка надала заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у сумі 2 500 гривень щомісяця з дня подачі позову і до 01.11.2020.
Позов обґрунтовує тим, що сторони уклали шлюб 16.06.2018. У липні 2020 року відповідач пішов із сім`ї, бо знайшов іншу жінку. У лютому 2020 року позивачка дізналася про свою вагітність. Поведінка відповідача привела до стресу та до того, що 12.07.2020 позивачка потрапила до лікарні у відділення медицини плода та патології з загрозою аборту та знаходиться на лікуванні до теперішнього часу. За цей час їй доводилось купувати собі ліки, проходити обстеження, нести додаткові витрати на лікування, що привело до великих трат, які вона не спроможна нести сама. За час находження в лікарні на купівлю ліків вона витратила більше 4 500 гривень. Крім цього, в інтересах сім`ї вона уклала кредитні договори, за якими проводить щомісячні платежі на погашення кредитів. Відповідач матеріальної допомоги позивачці не надавав. Вважає, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу, оскільки він працює водієм у приватного підприємця та отримує заробітну плату у сумі 12 000 гривень. Крім цього, він здає в оренду житло, орендна плата становить 5 500 гривень щомісячно. Мати відповідача не є пенсіонеркою та працює. Відповідач нікому аліменти на сплачує. Її батьки надавати їй матеріальну допомогу не можуть, оскільки батько є інвалідом, а мати працює реалізатором на мінімальну зарплату.
Відповідач відзив на позов не надав.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов та обставини, якими він обґрунтований підтримала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання 18.11.2020, 07.12.2020 та 13.01.2021 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надходило.
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Сторони перебувають у шлюбі з 16.06.2018, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.
Сторони проживають окремо, що підтверджується витягами з Єдиного державного демографічного реєстру, листом Департаменту реєстраційних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та сторонами не оспорюється.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2228 з 12.07.2020 до 07.08.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «ДОПЦ зі стаціонаром «ДОР». Виписний діагноз «Вагітність І 24 тижні Головне передлежання. Удавані перейми у період до 37 повних тижнів вагітності пролікована».
Згідно з довідкою КП «ДОПЦ зі стаціонаром «ДОР» з 10.08.2020 до 26.08.2020 позивачка знаходилась на лікуванні у відділенні медицини плода та раннього терміну вагітності з приводу 0 47 0.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.11.2020, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дитина ОСОБА_3 .
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та уразі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік та працює, відсутність у позивачки самостійного доходу та те, що на утриманні відповідач не має інших осіб.
Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: (1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; (2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; (3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; (3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; (3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; (4) інші обставини, що мають істотне значення.
Позивачка на час звернення з цим позовом до суду і до 01.11.2020 перебувала в стані вагітності, а відтак не мала змоги працювати і утримувати себе. В той час, відповідач є працездатною особою, інших дітей на утриманні не має.
У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили.
З урахування обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання дружини під час вагітності у сумі 2 500 гривень щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 і до народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Суд відхиляє аргументи позивачки про те, що відповідач працює, про розмір його заробітної плати, сімейний стан, оскільки докази на підтвердження вказаних аргументів суду не надані.
Суд не визнає належними доказами у справі кредитні договори, оскільки вказані докази не стосуються предмета доказування.
Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 гривень.
Також позивачка просила стягнути з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження вказаних витрат позивачкою надані дві квитанції адвоката Степанової П.Г. від 27.08.2020 № 1618 у сумі 200 гривень та від 01.09.2020 № 1619 у сумі 700 гривень.
Таким чином, позивачкою не надані суду докази, передбачені ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, а саме договір про надання правничої допомоги, докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому вказані витрати позивачки у сумі 900 гривень розподілу не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання під час вагітності у твердій грошовій сумі 2 500 гривень щомісячно з 04.09.2020 до 01.11.2020.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Рішення суду частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Реквізити сторін:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: