Справа № 212/6820/20
Провадження № 2/234/1747/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Каліберда А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську Донецької області цивільну справу №212/6820/20

за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в м. Кривому Розі ради

про визначення місця проживання дитини

та зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради

про визначення місця проживання дитини

за участю:

позивача, відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1

відповідача, позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2

представника позивача, відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_3

представника відповідача, позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_4

представника третьої особи - Деркач Н.В.

представника третьої особи - Бажинової О.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_2 з тих підстав, що він перебував у шлюбі з відповідачкою з 11.03.2008 року по 30.07.2019 року, від шлюбу з відповідачкою вони мають дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з вересня 2019 року проживає разом з ним в м. Кривому Розі, колишня дружина залишилась мешкати в м. Макіївка. Позивач дбає про сина, який не бажає повертатися до м. Макіївки, навчається у школі Кривого Рогу. Відповідач прагне забрати дитину на постійне місце проживання проти його згоди та дотримання інтересів дитини. Позивач вважає, що в інтересах дитини проживати разом з ним. Просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним, його батьком за адресою: АДРЕСА_1 до його повноліття.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.10.2020 року цивільну справу 212/6820/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця мешкання дитини було передано за підсудністю на розгляд до Краматорського міського суду Донецької області.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 04.01.2021 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного.

25.02.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, в якій відповідачка зазначила, що уклала шлюб з позивачем 11.03.2008 року, під час даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2012 році вся сім`я переїхали на постійне проживання до м. Макіївка Донецької області. Під час даного шлюбу, у квітні 2014 року позивач з відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу від 11.04.2014 року, придбали житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , в якому сторони разом з дитиною проживали до липня 2014 року. В середині липня 2014 року, у зв`язку з активними бойовими діями на території м. Макіївки Донецької області, відповідачка по власній ініціативі виїхала разом з малолітнім сином ОСОБА_6 на постійне проживання до родичів до м. Добропілля Донецької області, а після до м. Вишгород Київської області. Позивач залишився проживати у м. Макіївка. У жовтні 2014 року ОСОБА_1 переїхав на постійне місце проживання до м. Кривій Ріг Дніпропетровської області, у зв`язку з чим вона разом з сином ОСОБА_6 також переїхали на постійне місце проживання до чоловіка. З листопада 2014 року відповідач постійно працювала у салоні краси, син ОСОБА_6 відвідував дитячий садок та підготовчі курси у школі. Наприкінці 2015 року з ініціативи ОСОБА_1 вона разом з дитиною була змушена повернутися до м. Макіївки. У березні 2018 року позивач поїхав працювати у м. Звєрєво Ростовської області РФ. Відразу після переїзду позивач почав вимагати, щоб відповідачка з сином переїхала до нього. Через це виникли серйозні сварки і розбіжності. У грудні 2018 року відносини сторін повністю припинилися. Рішенням Краматорського міського суду від 30.07.2019 року шлюб було розірвано. Відповідачка не перешкоджала колишньому чоловіку спілкуватися з сином, однак 16.08.2020 року чоловік вивіз дитину, не повідомив місце свого перебування. Зазначає, що ОСОБА_6 не забезпечує належних умов для проживання дитини, не забезпечує необхідні умови для проживання та виховання сина. Просить визначити місце проживання дитини з матір`ю, до досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку, та стягнути з позивача документально підтверджені судові витрати.

16.03.2021 ухвалою Краматорського міського суду від 16.03.2021 зустрічний позов був прийнятий до розгляду.

29.03.2021 до суду надійшла заява про зміну підстав зустрічного позову про визначення місця проживання дитини, в якій ОСОБА_2 зазначає, що її постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

03.06.2021 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, заперечував проти задоволення позовних вимог за зустрічним позовом в повному обсязі.

Додатково пояснив, що ОСОБА_2 є гарною матір`ю, але вона мешкає на окупованій території, що становить загрозу для дитини. У 2020 він дійсно вивіз ОСОБА_6 з м. Макіївка не повідомивши про це ОСОБА_2 , так як вона б почала заперечувати проти цього. Під час звернення до органу опіки та піклування у м. Кривий Ріг він не повідомив співробітникам контактні дані ОСОБА_2 .

Крім того зазначив, що вважає, що сину буде краще мешкати з ним. Він піклується про нього та виховує. Офіційно працевлаштований. Має у власності квартиру.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Скоробогатько В.Ю. підтримав доводи ОСОБА_1 та наполягав на визначенні місця проживання дитини з батьком.

В судовому засіданні відповідачка, позивачка за зустрічним позовом - ОСОБА_2 зазначила, що позовні вимоги за основним позовом вважає безпідставними та необґрунтованими, заперечує проти їх задоволення, просить позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити в повному обсязі.

Додатково пояснила, що ОСОБА_1 у 14 серпня 2020 приїхав до неї та сказав, що візьме дитину на пару днів. Вона була не проти. 15 серпня 2020 вона спілкувалася з сином телефоном і він разом з батьком був у м. Макіївці. 16.08.2020 вона отримала смс від ОСОБА_1 у якому він повідомив, що поїхав разом із сином у м. Кривий Ріг та потім все їй пояснить. На її дзвінки колишній чоловік не відповідав, а телефон сина був відключений. Через добу вона змогла додзвонитися до ОСОБА_1 , але він не зміг пояснити причину свого вчинку, та повідомив, що бажає приховати своє місце проживання, щоб вона не змогла забрати сина.

Таким чином ОСОБА_1 порушив домовленість щодо місця проживання сина. Крім того залишаючи м. Макіївка він не взяв речі ОСОБА_6 .

Крім того пояснила суду, що переїхала на постійне місце проживання до м. Добропілля Донецької області, яке не є окупованою територією. Має у власності чотирьох кімнатну квартиру, у якій створені усі умови для належного проживання та виховання ОСОБА_6 . Вона любить сина та завжди добре піклується про нього. Має стабільно високий дохід.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Кіреєв В.В. підтримав доводи ОСОБА_2 та наполягав на задоволенні зустрічного позову.

В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в м. Кривому Розі ради Деркач Н.В. пояснила, що 19.01.2021 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини в Покровському районі була розглянута заява ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6 з ним, як батьком. При цьому контактні дані матері дитини не повідомив, а лише зазначив, що вона мешкає у м. Макіївка, яке є тимчасово окупованим. За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 , 20.01.2021 було прийняте рішення про визначення місця проживання дитини з ним. При цьому були обстежені житлово-побудові умови проживання заявника та з`ясована думка дитини.

В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради Бажинова О.М. пояснила, що на думку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради є доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 з матір`ю, так як це буде відповідати найкращим інтересам ОСОБА_6 . ОСОБА_2 є сумлінно матір`ю. Має у власності добре облаштовану квартиру. Піклується про сина та виховує його. Під час розгляду питання про місце проживання сина - ОСОБА_1 , який був повідомлений належним чином, на засідання комісії приїжджати відмовився та пояснив це тим, що немає коштів на проїзд до м. Добропілля. Надала суду відповідний висновок.

У судовому засіданні була з`ясована думка малолітнього ОСОБА_6 , який пояснив, що однаково любить своїх батьків, але мешкати хоче з батьком, так як батько не такий строгий та на відміну від матері не контролює його за допомогою програми у телефоні «Батьківський контроль».

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Добропілля народився ОСОБА_6 , про що в Книзі реєстрації народжень 19.03.2009 зроблено актовий запис №100, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 19.03.2009.

Батьками ОСОБА_6 є - батько ОСОБА_1 , матір - ОСОБА_2 , які перебували у шлюбі з 11.03.2008 по 30.07.2019.

Шлюб розірвано рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30.07.2019 по справі №234/5711/19.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу і до 14 серпня 2020 року малолітній ОСОБА_6 мешкав разом із матір`ю у м. Макіївка Донецької області за домовленістю між батьками.

14 серпня 2020 року ОСОБА_1 , без погодження з ОСОБА_2 , таємно вивіз дитину з м. Макіївки Донецької області до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 , покидаючи м. Макіївка разом із сином, не взяв з собою дитячий одяг, а також інші дитячі речі.

Вказані дії ОСОБА_1 є недобросовісними по відношенню до малолітнього ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , так як порушили встановлену між батьками домовленість та значно вплинули на уклад життя дитини, який мешкав разом з матір`ю як до розлучення батьків так і після.

З акту про фактичне проживання від 07.09.2020 судом встановлено, що починаючи з серпня 2020 року малолітній ОСОБА_6 мешкає за адресою: АДРЕСА_4 разом з батьком - ОСОБА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.09.2019 ОСОБА_1 є власником вказаної квартири.

Згідно акту обстеження умов проживання, який складений ССД виконкому Покровської районної в м. Кривому Розі ради від 12.01.2021, квартира ОСОБА_1 розміщена на 3 поверсі 4 поверхового будинку, складається з 3-х кімнат: вітальня, дві спальні, балкон, кухня, туалет. Знаходиться в стані ремонту. Умови проживання задовільні. В квартирі чисто, охайно, в наявності газо -, електропостачання. У дитини є окрема кімната, окреме місце для відпочину.

За місцем мешкання ОСОБА_1 характеризується позитивно (характеристика від 07.09.2020).

З 07.09.2020 малолітній ОСОБА_6 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_4 (довідка від 07.09.2020 №1210-).

З 01.09.2020 ОСОБА_6 навчається в Криворізькій ЗОШ №112, що підтверджується довідкою від 02.09.2020.

ОСОБА_1 з 01.10.2018 працює технологом ТОВ «Аікон», що підтверджується довідкою №11 від 07.09.2020 та має середньомісячний дохід приблизно 7 500,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «Аікон».

ОСОБА_2 з 12.03.2021 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . (довідка №64 від 22.03.2021)

Одна третя (1/3) частка вказаної квартири належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.10.2009.

З 15.03.2021 ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою як тимчасово переміщена особа (довідка №1422- від 15.03.2021).

29.03.2021 комісією ССД Добропільської міської ради були обстежені матеріально-побутові умови проживання ОСОБА_2 та встановлено, що вона мешкає на 5 поверсі п`ятиповерхового будинку в чотирьох кімнатній квартирі. Умови проживання - добрі. Санітарно-гігієнічні норми витримані. Водопостачання та електроенергія централізовані. Для малолітнього ОСОБА_6 створені належні умови для проживання. Є окрема кімната в якій є окреме спальне місце, шафа для одягу, комод для білизни. Є письмовий стіл для занять. В квартирі чисто, прибрано, є сучасні меблі та електричні прилади. Для дитини створені належні умови для проживання та гармонійного розвитку. (акт від 29.03.2021р.)

Згідно побутової характеристики №65 від 22.03.2021 ОСОБА_2 зі слів сусідів характеризується позитивно.

На обліку у нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується довідками КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування».

З 17.03.2021 ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність у м. Добропілля, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.03.2021.

Зареєстрована як платник єдиного податку у Добропільській державній податковій інспекції (витяг №060 від 19.03.2021).

Підприємницьку діяльність здійснює у орендованому приміщенні (договір оренди №12 від 01.04.2021) за адресою: АДРЕСА_5 та надає перукарські послуги.

З відповіді ГУ ДПС у Донецькій області від 18.05.2021 випливає, що місячний дохід ОСОБА_2 складає 31 250,00 грн.

Згідно інформації Державної прикордонної служби України від 25.10.2021, яка надана на запит суду, ОСОБА_2 регулярно відвідує тимчасово окуповану територію України, але завжди повертається.

Суд зазначає, що відповідно до ст.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Будь-яких обмежень щодо виїзду до тимчасово окупованої території законами України не встановлено і це завжди вільний вибір кожного.

Таким чином судом встановлено, що доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 мешкає у окупованому м. Макіївці спростовуються сукупність письмових доказів, а отже судом відхиляються.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування до самостійного життя є обов`язком батьків.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 161 СК України визначаючи місце мешкання дитини, суд враховує рівність прав та обов`язків батьків, виходить із інтересів дитини, приймає до уваги відношення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, ставлення дитини до кожного з них, вік дитини, стан його здоров`я та інші обставини, котрі мають суттєве значення.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»)

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У статті 160 СК України зазначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За статтею 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Судом була з`ясована думка малолітнього ОСОБА_6 та встановлено, що він любить своїх батьків, але мешкати хоче разом із батьком, так як батько не такий строгий та на відміну від матері не контролює його за допомогою програми у телефоні «Батьківський контроль».

Отже, ОСОБА_6 емоційно прив`язаний до обох батьків, але через свій вік не в повній мірі розуміє значення батьківського контролю за своєю поведінкою, а відтак суд не приймає до уваги його думку.

Крім того, відхиляючи думку дитини суд виходить з характеристики, наданої класним керівником ОСОБА_6 , з якої випливає, що ОСОБА_6 навчається не в повну міру своїх сил, потребує контролю з боку дорослих. На уроках не завжди уважний. Правила поведінки не завжди виконує, але на зауваження вчителя реагує.

Статтею 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суду надано висновок органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради про визначення місця проживання дитини №03/1607-10/02 від 29.09.2021.

З вказаного висновку випливає, що за результатами обстеження умов проживання ОСОБА_2 , з урахуванням наданих ОСОБА_2 документів, а також після з`ясування думки ОСОБА_2 , але без врахування думки ОСОБА_1 , який на засідання комісії не з`явився, пославшись на відсутність коштів на проїзд до м. Добропілля, орган опіки та піклування прийшов до висновку, що мати ОСОБА_2 має всі умови для виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , та вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 з матір`ю ОСОБА_2 .

Щодо рішення виконкому Покровської районної у м. Кривому Розі ради від 20.01.2021 №20.01.2021 яким було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6 з батьком суд зазначає, що вказане рішення було прийнято на підставі не повних даних, а саме ОСОБА_1 приховав від органу опіки та піклування виконкому Покровської районної у м. Кривому Розі ради контактні дані ОСОБА_1 , але при цьому послався на те, що вона мешкає на тимчасово окупованій території. Вказані обставини позбавили комісію можливості заслухати матір дитини та встановити усі фактичні обставини спору між батьками щодо місця проживання дитини. Крім того, ОСОБА_1 не повідомив комісію про обставини переїзду дитини до м. Кривий Ріг.

Окрім вказаного рішення, Органом опіки та піклування виконкому Покровської районної у м. Кривому Розі ради не складався окремий висновок про визначення місця проживання дитини.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради про визначення місця проживання дитини №03/1607-10/02 від 29.09.2021 та вважає, що він є достатньо обґрунтованим, складений по результатам ретельної перевірки усіх фактичних обставин, та повністю відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_6 .

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зроблено висновок, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро- емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.

Отже, ретельно оцінивши докази про справі, прагнучі забезпечити дотримання найкращих інтересів дитини, а саме того, що дитині необхідно рости в сімейному оточенні, в атмосфері любові та турботи, мати гідні умови проживання, суд приходить до висновку, що в теперішній час, враховуючи вік дитини, його ставлення до батьків, дані, що характеризують обох батьків, а також те, що дитина потребує контролю за поведінкою, необхідно визначити місце мешкання малолітнього ОСОБА_6 з матір`ю, тобто з ОСОБА_2 , і як слід позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення

Це не впливатиме на взаємовідносини батька із сином, оскільки не позбавляє батька батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. ОСОБА_1 не обмежений у можливості реалізації належного йому права на спілкування із сином, вирішивши питання про встановлення порядку участі батька у вихованні дітей (в тому числі у судовому порядку - у разі наявності перешкод для вчинення таких дій).

Суд наголошує, що цей спір стосується чутливої сфери правовідносин, в яких батьки не дійшли спільного рішення, і суд при розгляді справи надав першочергове значення саме якнайкращим інтересам дитини.

Крім того, з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлене судовим рішенням у цій справі місце проживання дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

З 14 років ОСОБА_6 має право самостійно визначити з ким з батьків він бажає проживати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією від 24.02.2021, у зв`язку з чим виходячи з розміру задоволених позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 13, 82, 141, 264, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в м. Кривому Розі ради про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , з матір`ю - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_6 ) до досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_7 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_6 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.11.2021.

Суддя Краматорського міського суду А. О. Михальченко