ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1418/19Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/817/1068/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Стецюк М.А.

та сторін представник ТзОВ Кредитні ініціативи адвокат Панченко Д.В., представник ОСОБА_1 адвокат Качмар І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 601/1418/19 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи на додаткове рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 серпня 2021 року, ухваленого суддею Білосевич Г.С., повний текст рішення виготовлено 05 серпня 2021 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про примусове виселення з житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2021 року в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про примусове виселення з житлового приміщення відмовлено.

Представником відповідача адвокатом Качмар І.О. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме, в порядку ст. ст. 133, 141 ЦПК України ставиться питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн. Вимоги заяви мотивовано тим, що при ухваленні рішення суду вказане питання не вирішено, а про стягнення даних витрат заявляв ще під час судового розгляду справи.

Додатковим рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 серпня 2021 року стягнуто із ТзОВ Кредитні ініціативи на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18000 грн.

В апеляційній скарзі представник ТзОВ Кредитні ініціативи Панченко Д.В. просить скасувати додаткове рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 серпня 2021 року та винести нове рішення яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення або зменшити суму стягнення.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначив, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги є меншим, ніж зазначено судом та розраховано адвокатом, витрати є неспівмірними із складністю справи, а тому відсутні підстави для відшкодування таких витрат у зазначеному розмірі.

Згідно статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Норма статті визначає, що витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами. Проте відповідач просить суд судові витрати по сплаті судового збору та витрат по договору про надання правової допомоги покласти лише на банк, що взагалі не відповідає вимогам статті 137 ЦПК України. Сторонами відповідно є позивач та відповідач, а тому сума витрат на правничу допомогу має бути розподілена між сторонами.

Представник ОСОБА_1 адвокат Качмар І.О. подав відзив на апеляційну скаргу представника ТзОВ Кредитні ініціативи адвоката Панченко Д.В. у якому зазначив, що судом при винесенні рішення від 08.06.2021 року по даній справі питання щодо розподілу судових витрат, що складаються з витрат на правничу допомогу, відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, але вони заявлені були до закінчення судового розгляду, судом першої інстанції обґрунтовано було прийнято додаткове рішення та стягнуто такі витрати з позивача.

Судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення, враховано обсяг виконаних адвокатом робіт, заявлені вимоги, фактичну сплату відповідачем коштів за надані послуги, прийшов до обґрунтованого висновку, що судові витрати у розмірі 18000 грн. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 , оскільки розмір дійсних витрат відповідача на професійну правничу допомогу відповідає критерію розумності, співмірний із ціною позову, складністю справи, обсягом зафіксованих у відповідних документах послуг, які надав адвокат і які були необхідними для відповідача з огляду на обставини справи.

Також просив стягнути з ТзОВ Кредитні ініціативи в користь ОСОБА_1 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, з яких 4000 грн. - за написання відзиву та 3000 грн. - за участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

У судовому засіданні представник ТзОВ Кредитні ініціативи Панченко Д.В. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній. Заяву про стягнення коштів за розгляд справи в апеляційній інстанції заперечив.

Представник ОСОБА_1 адвокат Качмар І.О. апеляційну скаргу представника ТзОВ Кредитні ініціативи Панченка Д.В. не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що у провадженні Кременецького районного суду Тернопільської області з липня 2019 року перебувала цивільна справа № 601/1418/19 за позовом ТзОВ Кредитні ініціативи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про примусове виселення з житлового приміщення.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2021 року в задоволенні позову ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про примусове виселення з житлового приміщення відмовлено.

У травня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Качмар І.О. подав до суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій зазначив, що на виконання ст. 141 ЦПК України він повідомляє суд про те, що ОСОБА_1 понесені та будуть понесені витрати на правову допомогу пов`язану із розглядом справи у розмірі 25000 грн. Докази понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду в порядку ст. 141 ЦПК України, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (т. 1 а.с. 194, 201, 211).

Після ухвалення судового рішення у даній справі, 14 червня 2021 року, тобто упродовж п`яти днів, представник ОСОБА_1 адвокат Качмар І.О. подав заяву про ухвалення додаткового рішення та документи, що підтверджують понесення витрат на правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги від 31 липня 2019 року, укладений між адвокатським об`єднанням Шпунт і Партнери та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 223-224); акти виконаних робіт (надання послуг) № 31/07-19/1 від 29.05.2020 року, № 31/07-19/2 від 25.06.2020 року, № 31/07-19/3 від 06.08.2020 року, № 31/07-19/4 від 18.05.2021 року, № 31/07-19/5 від 10.06.2021 року (т. 1 а.с. 225-229) та квитанції про оплату ОСОБА_1 послуг на загальну суму 18000 грн. (т. 1 а.с. 230-233)

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, висвітлено правову позицію щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу, де зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання стягнення витрат на надання правничої допомоги, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку що з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також з урахуванням принципу розумності та справедливості, слід стягнути з ТзОВ Кредитні ініціативи на користь ОСОБА_1 витрати на надання правничої допомоги в розмірі 18 000,00 гривень, а тому доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано реальність, розумність та пропорційність витрат колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Доказів щодо зменшення даної суми представником банку не представлено.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення представник ОСОБА_1 адвокат Качмар І.О. просив стягнути 25000 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Однак, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зменшити розміру витрат та стягнути із позивача на користь відповідача 18 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

До відзиву на апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 адвокатом Качмар І.О. було подано клопотання про стягнення із ТзОВ Кредитні ініціативи понесених відповідачем витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до поданої квитанції до прибуткового касового ордеру № 31/07-16/6 від 27 жовтня 2021 року та договору про надання професійної правничої допомоги від 31 липня 2021 року дана сума становить 7000 грн.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення розміру судових витрат та стягнення з ТзОВ Кредитні ініціативи в користь ОСОБА_1 3500 грн. витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі додаткове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на банк в межах ним понесених у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи залишити без задоволення.

Додаткове рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 серпня 2021 року залишити без змін.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи (місцезнаходження вул. Вікентія Хвойки, 21 м. Київ, ) в користь ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 3500 грн. за надання правничої допомоги за розгляд справи в судді апеляційної інстанції.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на банк в межах ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2021 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак