Провадження № 2/127/2205/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання, -

встановив:

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання. Позов мотивовано тим, що позивач є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005року №630 та ЗУ «про житлово - комунальні послуги». Відповідачі систематично отримують від підприємства послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання і заборгували за надані послуги за період з 31.05.2018р. по 31.03.2021р. відповідачам нарахована сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми в розмірі 38 988,42грн. У добровільному порядку боржники сплатити борг відмовляються, у зв`язку з чим КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» терпить матеріальні збитки та було вимушено звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18.08.2021року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували щодо його задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Заяв, клопотань суду не надав.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст. 20 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992року № 572, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005року № 630.

Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992року № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше двадцятого числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

Згідно витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ ЖКГ м. Вінниця в квартирі АДРЕСА_1 прописані ОСОБА_1 (власник/наймач), ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_5 (син).

Однак, як вбачається із довідки Департаменту адміністративних послуг №37525 від 01.06.2021р. ОСОБА_3 знята з реєстрації у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання: Вінницька область Хмільницький район с. Колибабинці з 22.09.2018р.

ОСОБА_2 знята з реєстрації у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання: Вінницька область Хмільницький район с. Колибабинці з 22.09.2018р., що підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг №37527від 01.06.2021р.

Відповідно до акту ТОВ «ЖЕО» №14034 від 06.09.2021р. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 не проживають за адресою: АДРЕСА_1 з травня 2018 року по теперішній час.

З договору оренди від 30.11.2018р. вбачається, що ОСОБА_2 користується квартирою за адресою: АДРЕСА_3 з 01.12.2018р. по 01.12.2019р.

Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.06.2018р. по справі №127/12897/18 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. В даному рішенні суду встановлено, що ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за адресою: АДРЕСА_1 з травня 2018 року, не є власниками та квартиронаймачами вказаного приміщення, тобто не є споживачами наданих позивачем послуг, а тому в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 та отримував наданими позивачем послуги, іншого в судовому засіданні не спростовано.

Як вбачається з оборотної відомості та розрахунку суми заборгованості заборгованість ОСОБА_1 за надані послуги централізованого теплопостачання за період з 31.05.2018р. по 31.03.2021р. становить 37941,58грн.

Таким чином суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 цієї суми заборгованості.

Щодо стягнення інфляційних та 3% річних, то суд звертає увагу, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, слід враховувати, що за юридичною природою правовідносини сторін вони є грошовими зобов`язаннями і на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, висловленого в постанові від 30.10.2013 року по справі 6-59цс13, закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

З огляду на зазначене, позивачем правомірно нараховано до стягнення з ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 538,31грн. та суми втрат від інфляції в розмірі 508,53грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 31.05.2018р. по 31.03.2021р. в розмірі 38 988,42грн., з яких: 37 941,58грн. - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 538,31грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості; 508,53грн. - сума втрат від інфляції.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 2270,00грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Щодо вимог відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення з позивача 4000,00грн. у відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таку правову позицію щодо застосування норм права висловив Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.

На підтвердження понесених витрат, представником відповідачів було надано договір про надання правової допомоги №2 від 15.09.2021року укладеної між адвокатом Котенко Д.В. та ОСОБА_2, ОСОБА_3, попередній розрахунок витрат на правову допомогу.

Однак, відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не надано суду доказів про оплату вказаних витрат, а саме не надано документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а тому в задоволені вимог відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення з позивача 4000,00грн. у відшкодування витрат на правову допомогу слід відмовити.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 31.05.2018р. по 31.03.2021р. в розмірі 38 988,42грн., з яких:

-37 941,58грн. - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання;

-538,31грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості;

-508,53грн. - сума втрат від інфляції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» 2270,00грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.11.2021року.

Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», м. Вінниця, вул. 600-річчя, 13, .

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ІПННОМЕР_3 .

Суддя: