ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/1847/19Головуючий у 1-й інстанції Левків А.І.
Провадження № 22-ц/817/818/21 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Хома М. В.,

з участю секретаря - Стецюк М.А.

учасників справи -представника ОСОБА_1

адвоката - Магдич О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №598/1847/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Збаразької міської ради Тернопільської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка також діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсним з моменту прийняття розпорядження Колодненської сільської ради №1 від 05 грудня 2012 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, ухваленого суддею Левків А.І., -

ВСТАНОВИв:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом припинення прав власності на об`єкти нерухомого майна з компенсацією їх вартості. В обгрунтування вимог посилається на те, що вона є власницею земельної ділянки в с.Колодно площею 0,104 га, яку отримала в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_9 . Під час процедури документального оформлення права власності на успадковані земельні ділянки їй було відмовлено Колодненською сільською радою у зв`язку з тим, що на даній земельній ділянці розташований інший житловий будинок, який перебуває на балансі сільської ради. Вважає, що неможливість оформлення та реєстрації права власності на спірну земельну ділянку порушує її права.

Під час розгляду справи від представника позивачки до суду надійшла заява про зміну предмета позовних вимог. ОСОБА_1 просить:

- визнати недійсним з моменту прийняття розпорядження Колодненської сільської ради №1 від 05 грудня 2012 року про приватизацію житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі у спільну часткову (або спільну сумісну) власність ОСОБА_5 та у власність п`яти її дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно -житловий будинок загальною площею 69,4 кв.м. та житловою площею 49,9 кв.м., а також господарські будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 видане 13 грудня 2021 року.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Збаразької міської ради Тернопільської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка також діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про визнання недійсним з моменту прийняття розпорядження Колодненської сільської ради № 1 від 05 грудня 2012 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Збаразького районного суду від 7 травня 2021 року , в якій просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми процесуального права. Зокрема, суд першої інтенції, мотивуючи своє рішення про застосування наслідків пропуску строку позовної давності як підставу для відмови у позові помилково виходив з того, що вона мала можливість довідатись про порушення свого права власності.

Вказує на те, що про порушення її прав дізналась з моменту розгляду справи судом в 2019-2021рр., а саме довідалась про зміну власника житлового будинку, що розташований на її земельній ділянці та про порушення її права як власника земельної ділянки, оскільки спірне розпорядження фактично вирішує питання про припинення права власності на земельну ділянку площею 0,104 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що дізналась про ці обставини під час підготовчого засідання у даній справі, була змушені подати до суду заяву про зміну предмета позовних вимог.

Також зазначає, що твердження суду про те, що вона мала можливість довідатись про порушення свого права власності, оскільки вона як власник повинна та зобов`язана була очікувати від органу місцевого самоврядування прийняття неправомірних рішень, які порушують право власності. Це твердження суперечить вимогам ст. 19 Конституції України, яка передбачає, що органи влади та місцевого самоврядування зобов`язані діями лише в межах, на підставі та у спосіб передбачений законом.

Вважає, що вона не зобов`язана була очікувати порушення свого права і моніторити прийняті сільською радою рішення на предмет порушення її права власності.

Відзив у визначений судом термін на апеляційну скаргу не надійшов.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник позивачка ОСОБА_1 адвокат Магдич О.О. підтримала апеляційну скаргу в її межах та просили задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи з метою особистої участі у судовому засіданні не подали. А тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів не вбачає перешкод щодо розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9) та її спадкоємицею.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 1 липня 2010 року (а.с.8).

Згідно відповіді Збаразької державної нотаріальної контори від 22 квітня 2021 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини Збаразькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 246 за 2010 рік.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про зміну предмета позову (а.с.68-70) позивачка посилалась, що про порушення своїх прав оспорюваними розпорядженням Колодненської сільської ради №1 від 05 грудня 2012 року про приватизацію житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі у спільну часткову (або спільну сумісну) власність відповідачм та свідоцтвом про право власності на спірний житловий будинок і господарські будівлі та споруди вона дізналась у підготовчому судовому засіданні Збаразького районного суду 10 грудня 2019 року.

Вважає, що оспорюваним розпорядженням та свідоцтвом на право власності на спірний будинок порушуються її права на земельну ділянку площею 0,704 га в умовних кадастрових гектарах для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ТЗ № 01744, успадковану після смерті матері ОСОБА_9 .

Згідно із ст.1218 ЦК України до кладу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

З матеріалів справи вбачається, що матері позивачки - ОСОБА_9 на підставі рішення сесії Колодненської сільської ради народних депутатів від 06 травня 1996 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,704 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с.Колодно Збаразького району. Землю передано для будівництва та обслуговування господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства. Зазначене вбачається із Державного акта про право приватної власності на землю серія ТР №01744 від 2 вересня 1997 року ( а.с.7).

До часу передачі земельної ділянки і на момент такої передачі земельної ділянки ОСОБА_9 на ній був розміщений будинок, який перебував у власності КСП Промінь, а пізніше - у власності реформованого КСП - асоціації пайовиків Промінь. В даному будинку колгоспному гуртожитку проживала ОСОБА_9 , котра прийнявши у власність земельну ділянку усвідомлювала також прийняті нею обтяження даної власності у вигляді житлового будинку, який вже був зведений на цій земельній ділянці до її передачі, власником якого є АП Промінь.

Рішенням звітних зборів уповноважених членів асоціації пайовиків Промінь від 17 січня 1997 року вирішено створити інвентаризаційну комісію, оцінити вартість і продати ОСОБА_9 колгоспний будинок, який вважається гуртожитком і входить у пай (а.с.28).

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_9 мала можливість протягом тривалого періоду, а саме з 17 січня 1997 року по час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 викупити спірний будинок, однак вказаного у повній мірі нею не було зроблено, про що свідчить довідка АП Промінь від 14.04.2005 року (а.с.27). Житловий будинок на час смерті спадкодавця ОСОБА_9 - на час відкриття спадщини та переходу спадкових прав до дочки ОСОБА_1 - 19 липня 2008 року продовжував перебувати на балансі реформованого КСП асоціації пайовиків Промінь. Таким чином, позивачка успадкувала земельну ділянку після смерті матері із обтяженнями у вигляді будинку, належного іншому власнику.

З часу прийняття спадщини і до 2017 року, тобто тривалий період часу протягом майже десяти років, позивачка не ставила питання відносно викупу, передачі чи надання у власність даного будинку і не зверталася з того приводу до КСП, АП чи територіальної громади, про що не заперечувала представник позивачки у судовому засіданні.

Відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2003 року №1253 Про затвердження Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньо-господарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передачі на баланс підприємств правонаступників комісія з організації вирішення майнових питань реформованого КСП асоціації пайовиків Промінь вирішила передати в комунальну власність Колодненської сільської ради об`єкти соціальної сфери реформованого колективного сільськогосподарського підприємства Промінь с.Колодно Збаразького району - цілий житловий будинок в АДРЕСА_1 . Зазначене вбачається із протоколу засідання комісії з організації вирішення майнових питань реформованого КСП-асоціації пайовиків Промінь с.Колодно Збаразького району від 24 березня 2010 року ( а.с.47).

Перехід права власності на спірний будинок від реформованого КСП - АП Промінь до територіальної громади в особі Колодненської сільської ради підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно - спірний житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.20), Витягом про державну реєстрацію прав від 4.11.2011 року (а.с.21) та стороною позивачки не заперечується.

Відповідно до рішення сесії Колодненської сільської ради Збаразького району від 20 січня 2012 року №216 прийнято у комунальну власність Колодненської сільської ради та поставлено на баланс сільської ради житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , будівельна вартість 158 583 грн. ( а.с.44).

Після чого сільська рада розпорядилась своїм майном, передавши його для проживання багатодітній родині матері ОСОБА_5 та її дітям - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в тому числі неповнолітнім - ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Оспорюваним позивачкою розпорядженням Колодненської сільської ради Збаразького району №1 від 05 грудня 2012 року - органу приватизації, враховуючи прохання багатодітної матері ОСОБА_5 - наймача про передачу даного будинку у власність, дане прохання задоволено та передано вказаний будинок у приватну спільну сумісну або часткову власність ОСОБА_5 та її дітям - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в тому числі неповнолітнім - ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.12.2012 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами належить ОСОБА_5 та її дітям - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в тому числі неповнолітнім - ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у рівних частках - по 1/6. Процент зношеності будинку - 38.

Відповідно до рішення сесії Колодненської сільської ради від 28 грудня 2012 року №327 знято з обліку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 69.4 кв.м., який знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 за інвентарним номером 10310004 відповідно до права власності на ОСОБА_5 , багатодітну матір (а.с.42).

Згідно із актом списання основних засобів від 28 грудня 2012 року даний будинок знято з обліку Колодненської сільської ради та відповідно до акту передачі основних засобів від 31 грудня 2012 року в незадовільному стані ( потребує ремонту) передано у власність багатодітній матері ОСОБА_10 та членам її сім`ї.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позові слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачкою строку позовної давності. При цьому суд виходив із тих обставин, що ОСОБА_1 раніше повинна була дізнатись про порушення її прав, однак до суду в період з 2008 року, тобто з часу прийняття спадщини, за їх захистом не зверталась протягом 11 років і нею не доведено, що вона раніше не могла дізнатись про порушення своїх прав.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Згідно із ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду не відповідає таким вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильним застосуванням норм матеріального права.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж при розгляді справи буде встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення строку позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

На порушення наведеного, суд першої інстанції, не встановивши фактичних обставин справи щодо наявності чи відсутності існування самого суб`єктивного цивільного права позивачки і факту його порушення або оспорювання помилково відмовив в задоволені позову ОСОБА_1 за спливом строку позовної давності.

При цьому суд безпідставно зіслався на висновки Верховного Суду у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 369/6892/15-ц від 22 травня 2018 року, у справі № 367/6105/16-ц від 31 жовтня 2018 року, у справі № 575/476/16-ц від 07 листопада 2018 року), не зауваживши, що у даних справах судами було встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес позивачів дійсно порушені.

Відповідно до ст.1 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду від 19 червня 1992 року № 2482-XII із послідуючими доповненнями та змінами, у редакції цього Закону на час виникнення правовідносин, приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно зі ст. 6 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними квартири (будинки), в яких мешкають багатодітні сім`ї (сім`ї, що мають трьох і більше неповнолітніх дітей).

Таким чином, спірний будинок було відчужено його правомірним власником територіальною громадою в особі Колодненської сільської ради Збаразького району правонаступником якої є Збаразька міська рада.

Позивачкою не доведено і судом не встановлено порушення її прав спадкоємиці земельної ділянки щодо передачі спірного будинку на користь відповідачів.

Відповідно до вимог ст.120 Земельного Кодексу України в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим)".

Враховуючи вищенаведене, твердження позивачки про порушення її прав на земельну ділянку із посиланням на ст.120 Земельного Кодексу України, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки у даних правовідносинах відсутнє укладення договору відповідачами щодо спірного будинку який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки. А за вимогами ч.5 ст.10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду користування закріпленою за приватизованим будинком прибудинковою територією здійснюється в порядку і на умовах, передбачених Земельним кодексом України. Тобто питання користування такою земельною ділянкою може бути вирішено шляхом встановлення сервітуту.

Мати позивачки ОСОБА_9 , приватизовуючи земельну ділянку на якій вже був розташований спірний будинок, що належав іншому власнику КСП - АП Промінь, а пізніше Колодненській територіальній громаді, усвідомлювала або повинна була усвідомлювати обтяження своєї власності. Окрім того, ні спадкодавець ОСОБА_9 з 1997 року, ні пізніше її дочка - спадкоємиця ОСОБА_1 протягом тривалого періоду не скористалися можливостями щодо набуття у власність спірного будинку. А, отже, територіальна громада в особі Колодненської сільської ради Збаразького району правомірно розпорядилася своєю власністю та у відповідності до вимог Закону України Про приватизацію державного житлового фонду відчужила спірний будинок на користь відповідачів громадян України - багатодітної родини у тому числі й неповнолітніх дітей.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області від 23 грудня 2020 року визнання недійсними розпорядження Колодненської сільської ради №1 від 05 грудня 2012 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, власниками якого є, у тому числі, неповнолітні діти буде порушувати інтереси дітей ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи всі вищенаведені обставини у їх сукупності, апеляційним судом не встановлено порушень прав позивачки в розумінні вимог ст.1225 ЦК України оспорюваними розпорядженням Колодненської сільської ради №1 від 05 грудня 2012 року про приватизацію житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі у спільну часткову (або спільну сумісну) власність ОСОБА_5 та у власність п`яти її дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 69,4 кв.м. та житловою площею 49,9 кв.м., а також господарські будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 видане 13 грудня 2021 року.

Враховуючи вищенаведене, у справі слід ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Судові витрати, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, покласти на сторони в межах, ними понесених.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд , -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Магдич Ольга Олександрівна, задовольнити частково.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2021 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Збаразької міської ради Тернопільської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка також діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсним з моменту прийняття розпорядження Колодненської сільської ради №1 від 05 грудня 2012 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно відмовити з інших підстав.

Судові витрати покласти на сторони в межах сум, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 листопада 2021 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Хома М.В.