Справа № 466/6412/14-ц
У Х В А Л А

іменем України

13 січня 2021року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Свірідової В.В.

при секретарі Шаповаловій Ю.О.

справа №466/6412/1, 6/466/35/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові подання приватного виконавця Виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про звернення стягнення на нерухоме майно,-

установив:

11.01.2021 приватний виконавець Виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 8 травня 2008року посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О.М., зареєстрованим в реєстрі за №1574.

В судове засідання сторони по справі не з`явились, приватний виконавець Виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. подав на адресу суду заяву про слухання подання без його участі.

Ч. 11 ст. 440 ЦПК України передбачено, що суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, доводи подання, суд вважає, що подання про звернення стягнення на нерухоме майно підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів, направлених до суду вбачається, що приватним виконавцем Виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем було відкрите виконавче провадження №62709185 на виконання виконавчого листа №466/6412/14-ц від 13 квітня 2020року виданого Шевченківським районним судом міста Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» 1 456 748,91гривень заборгованості за кредитним договором.

При вчинені виконавчих дій було встановлено, що боржник ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 8 травня 2008 року набули у власність квартиру АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 8 травня 2008року посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О.М., зареєстрованим в реєстрі за № 1574. Та дане майно було передано в іпотеку для забезпечення Кредитного договору № 00033/08/6.10-N від 8 травня 2008 року, яким були надані кредитні кошти Боржнику для придбання вищенаведеної квартири.

Але на час, придбання боржником даного нерухомого майна, нотаріус не був наділений повноваженнями державного реєстратора, а внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснювалося на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 15.07.2004 року в редакції чинній на той час від 29.01.2006 року, яка передбачала, що державна реєстрація права власності здійснюється за заявою особи - сторони правочину, за яким виникло речове право, до органу державної реєстрації.

Боржник до органу державної реєстрації не звертався, тому на даний час згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником зазначається попередній власник квартири ОСОБА_3 , якому квартира належала на підставі договору купівлі-продажу № 4047 від 26.12.2006 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), Корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Ч.ч. 3 та 4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставленого третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

П.1 ч.1 ст.26 Закону «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно ч.3 і ч.4 ст. 50 Закону «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч.10 ст.440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Верховний Суд у постанові по справі №676/1314/19 від 10.02.2020р. висловив правову позицію, за якою у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Верховний Суд у постанові від 24.01.2020 року у справі № 910/10987/18 зазначає наступні правові висновки: «За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши подання, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з підстав наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 ч.2, 353, 440 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

подання приватного виконавця Виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про звернення стягнення на нерухоме майно задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 8 травня 2008 року посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О.М., зареєстрованим в реєстрі за № 1574.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали суду апеляційної скарги.

Суддя: В. В. Свірідова