15.11.2021 Єдиний унікальний № 371/283/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Миронівка

ЄУН 371/283/21

Провадження № 2/371/475/21

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участю секретаря судових засідань Марусич А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті право на спадкування за заповітом в рівних частинах одержали він та відповідач ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_3 була власником земельної ділянки площею 4,01 га, в межах згідно з планом на території Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 6 пай 159.

На вказану земельну ділянку 24 квітня 2002 року Шандрівською сілською радою Миронівського району було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-КВ № 050963.

Вказаний державний акт був виданий вже після смерті ОСОБА_3 , тому він не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину на свою частину вказаної земельної ділянки. Вказана обставина стала підставою для відмови Миронівською районною державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право власності за заповітом на земельну ділянку.

Просив визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 050963, виданий 24 квітня 2002 року Шандрівською сільською радою Миронівського району Київської області на ім?я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 4,01 га в межах згідно з планом на території Шандрівської сілської ради Миронівського району Київської області, ДП 6 пай 159, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та визнати за ним право власності на Ѕ частину вказаної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 6 квітня 2021 року відкрито провадження в справі та за клопотанням позивача судом вирішено питання про витребування письмових доказів у виді спадкової справи померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 21 травня 2021 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 20 серпня 2021 року, за клопотанням представника позивача, проведено заміну неналежного відповідача Миронівської міської ради на належного відповідача - ОСОБА_2 .

Аргументи учасників справи

Відповідач відзиву на позов не подав.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, в поданій до суду заяві представник позивача вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити, розгляд справи проводити за його відсутності та за відсутності позивача.

Відпровідач ОСОБА_2 у судове засідання не з?явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнав повністю, проти визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину спірної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом не заперечував, просив справу розглядати у його відсутності.

Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а тому за правилами частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи

Судом встановлені такі фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 25 лютого 2002 року Шандрівською сільською радою, актовий запис № 4 (а.с. 5).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 21 травня 1986 року, посвідчений секретарем Шандрівської сільської ради народних депутатів (реєстровий № 52), яким заповіла належне їй на день смерті майно своїм синам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу № 529/2009, номер реєстрації у Спадковому реєстрі 48277217.

Право на спадкування за заповітом в рівних частинах одержали позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , оскільки фактично в шестимісячний строк прийняли спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном.

За даними довідки № 755, виданої виконавчим комітетом Шандрівської сільської ради 13 жовтня 2009 року, позивач ОСОБА_2 фактично в шестимісячний строк спадщину після смерті матері ОСОБА_3 прийняв, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном.

За даними довідки № 218, виданої виконавчим комітетом Шандрівської сільської ради 31 жовтня 2019 року, відповідач ОСОБА_1 фактично в шестимісячний строк спадщину після смерті матері ОСОБА_3 прийняв, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 29-56).

За життя ОСОБА_3 була включена до списку, який додавався до державного акта на право колективної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого КСП ім. Шевченка села Шандра Миронівського району за № 541 та, в подальшому, отримала сертифікат серії КВ № 0254281 на право на земельну частку (пай) площею 4,01 га, в межах згідно з планом на території Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 6 пай 159.

На вказану земельну ділянку 24 квітня 2002 року, на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Шандрівської сільської Ради народних депутатів № 93 від 17 грудня 2001 року, Шандрівською сільською радою Миронівського району було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 050963.

Вказані обставини підтверджуються даними повідомлення № 29-10-0.954-143/87-21 від 22 жовтня 2021 року та копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 050963 від 24 квітня 2002 року, наданими Відділом № 4 Управління в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (а.с. 72).

В зв?язку з тим, що державний акт був виданий вже після смерті ОСОБА_3 , Миронівська районна державна нотаріальна контора повідомила позивача листом № 145/02-14 від 19 березня 2021 року про неможливість видати свідоцтво про право власності за заповітом на зазначену земельну ділянку (а.с. 12).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів.

Спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, тому до правовідносин щодо спадкування застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР, в редакції на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 549 ЦК УРСР встановлено, що дією, яка свідчить про прийняття спадщини є фактичний вступ спадкодавця в управління або володіння спадковим майном.

Згідно зі статтею 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину.

На підставі статті 12 Закону України «Про власність» (чинного на момент відкриття спадщини), громадянин набуває права власності на майно одержане внаслідок успадкування. Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом 2 розділу VІІ Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначається, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Земельна ділянка сформована, проте кадастровий номер на вказану земельну ділянку визначений не був.

Згідно з частиною 1 статті 126 ЗК України, в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності.

Державний акт виданий після смерті спадкодавця, тому його не можна розцінювати як такий, що відповідає вимогам закону.

Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Оскільки документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку, яка є спадковим майном, видано на ім`я ОСОБА_3 після її смерті, свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не може бути видано позивачу. Дана обставина вказує на наявність перешкод у оформленні спадкових прав.

Факт прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

Визнання державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 050963 недійсним та визнання за позивачем права власності на частину вказаної земельної ділянки буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця.

Відповідно до змісту статті 6 ЦК УРСР та статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (пункт а частини 3 статті 152 ЗК України).

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Висновки за результатами розгляду

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на позивача покладається обов'язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів доводять той факт, що померла ОСОБА_3 за життя набула право на земельну частку (пай) площею 4,01 га, розташовану на території Шандрівської сільської ради Миронівського району, ДП 6 пай 159, цільове призначення для ведення товарного сільскогоспродарського виробництва. Позивач, отримавши право спадкування Ѕ частини вказаної земельної ділянки на підставі заповіту, не може отримати свідоцтво про право на спадщину в зв?язку з тим, що документ, що посвідчує право власності, виданий після смерті спадкодавця.

Таким чином, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачами на вказану земельну ділянку буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця.

Згідно правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем вимоги про стягнення судового збору з відповідача не ставилися, в зв`язку з чим судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 050963, виданий 24 квітня 2002 року Шандрівською сільською радою Миронівського району Київської області на ім?я ОСОБА_3 , на земельну ділянку площею 4,01 га, розташовану в адміністративних межах Шандрівської сільської ради ради Миронівського району Київської області, ДП 6 пай 159, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 4,01 га, розташовану в адміністративних межах Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 6 пай 159, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга, з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, подається до Миронівського районного суду Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук