Справа № 758/2267/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

за участю секретаря судового засідання - Сірант Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення, скасування реєстрації місця проживання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення, скасування реєстрації місця проживання/

Зазначав, що 15.04.16 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого він передав у позику ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 843 660 грн. із визначенням еквіваленту в іноземній валюті станом на день підписання договору, що відповідно становило 32 700 дол. США.

ОСОБА_2 зобов`язалася повернути вказану сум у строк до 25.06.16.

Взяті на себе зобов`язання ОСОБА_2 не виконала, і у визначений термін кошти не повернула.

На забезпечення виконання договору позики, 15.04.16 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого з метою забезпечення виконання договору позики в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 .

06.07.19 відповідно до умов договору іпотеки ним було здійснено реєстрацію права власності в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки - зазначену вище квартиру.

16.09.19 ним було надіслано вимогу-попередження про необхідність звільнення жилого приміщення та добровільного виселення й усунення порушень у користуванні зазначеним нерухомим майном, що перейшло до нього у власність.

Зазначена вимога відповідачами не виконана.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив виселити без надання іншого житла ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 , скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів судовий збір.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з викладених у ньому підстав та просили позов задовольнити.

Відповідачі були повідомлені про дату та час судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідачів у справі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 15.04.16 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір позики (а.с. 5).

Відповідно до п. 1 зазначеного договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 843 660 грн., що еквівалентно 32 700 дол. США.

Згідно з п. 3 зазначеного договору ОСОБА_2 зобов`язалася повернути суму позики ОСОБА_1 в строк до 25.06.16 включно.

На забезпечення виконання зобов`язань за договором позики 15.04.16 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки (а.с. 6-10).

Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя ( ОСОБА_1 ), що випливають з договору позики від 15.04.16.

Предметом іпотеки є - квартира АДРЕСА_1 (п. 1.3. договору іпотеки).

Пунктами 4.1., 4.2. договору іпотеки передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем ( ОСОБА_2 ) умов договору позики та/або порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за договором позики, а у разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п. 4.3. цього договору, або будь-яким іншим чином відповідно до законодавства України, чинного на дату звернення стягнення, за вибором іпотекодержателя.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі договору іпотеки від 15.04.16 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 11).

16.09.19 ОСОБА_1 було надіслано вимогу ОСОБА_2 про звільнення квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12-13).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як установлено судом, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (а.с. 14).

16.09.19 ОСОБА_1 було надіслано вимогу ОСОБА_2 про звільнення квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12-13).

Разом з тим, доказів того, що вказану вимогу ОСОБА_2 отримала позивачем суду не надано, як не надано і доказів того, що про необхідність звільнення зазначеної квартири були повідомлені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ураховуючи те, що відповідно до норм ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ч. 3 ст. 109 ЖК України примусове виселення за рішенням суду можливо у разі, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги про звільнення жилого приміщення, доказів того, що відповідачі по справі були повідомлені позивачем про необхідність звільнення квартири та отримали відповідну вимогу позивача, останнім суду не надано, правових підстав для задоволення позову про виселення без надання іншого житла ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 немає.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Зняття з реєстрації місця проживання осіб відповідно до норм Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відноситься до компетенції органів реєстрації.

Абз. 7 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Оскільки вирішення питання про зняття з реєстрації місця проживання не відноситься до компетенції суду, у порушення норм ст. 16 ЦК України позивачем невірно обрано спосіб захисту цивільних прав та інтересів в частині вимог про скасування реєстрації місця проживання відповідачів, а тому правових підстав для задоволення позову в частині скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 немає.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер або серія паспорта не відомі) ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер або серія паспорта не відомі) про виселення, скасування реєстрації місця проживання - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук