КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-з/824/11/2021
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2021 року місто Київ
справа №755/9590/19
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника стягувача ОСОБА_1 - Старенького Сергія Євгенійовича про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 липня 2020 року про відмову у задоволенні скарги, постановлену під головуванням судді Марфіної Н.В., у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимофєєвої Ольги Геннадіївни та зобов`язання вчинити дії, заінтересовані особи: стягувач: ОСОБА_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації Київської області, -
У червні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Київській області Шевченко С.П., в якій просив:
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року у порядку ч.3 ст.450 ЦПК України залучено до участі у справі замість начальника Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Київській області Шевченко С.П. - начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимофєєву О.Г.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 липня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 липня 2020 року про відмову в задоволенні його скарги на дії/бездіяльність державного виконавця, яка полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №55733871 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його скаргу.
Постановою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року апеляційну скаргу заявника ОСОБА_3 залишено без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 липня 2020 року залишено без змін.
27 листопада 2020 року від представника стягувача ОСОБА_1 - Старенького С.Є. до Київського апеляційного суду надійшла заява, в якій останній просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову та правничу допомогуі на поштові витрати в сумі 4000 грн., які ОСОБА_1 понесла у зв`язку розглядом апеляційної скарги ОСОБА_3 .
В обґрунтування вимог заяви посилався на те, що відповідно до вимог ст.141 ЦПК України представником стягувача до закінчення розгляду справи по суті було зроблено заяву про розмір витрат на професійну правову допомогу в даній справі.
Вказував, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 липня 2020 року, судові витрати ОСОБА_1 пов`язані із наданням правової та правничої допомоги та необхідного пересилання поштової кореспонденції учасникам на цій стадії судового процесу становлять 4000 грн., які складаються з: двох платежів згідно домовленості, а саме 3368 грн., які були сплачені банківським переказом 20 листопада 2020 року та 530 грн., які були сплачені банківським переказом 26 листопада 2020 року, а також 102 грн. на поштові витрати.
11 січня 2021 року від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшли заперечення на заяву про відшкодування судових витрат, в якій остання просила відмовити у задоволенні заяви, у зв`язку з її необґрунтованістю.
Представник стягувача у судовому засіданні апеляційного суду заяву підтримав та просив її задовольнити.
У судовому засіданні апеляційного суду представник боржника проти задоволення заяви заперечувала.
Начальник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимофєєва О.Г. та Служба у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутність на підставі ч.4 ст.270 ЦК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява представника стягувача ОСОБА_1 - Старенького С.Є. підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, представник стягувача ОСОБА_1 - Стареньк ий С.Є. , подаючи 18 листопада 2020 року до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи.
У судовому засіданні апеляційного суду 24 листопада 2020 року до закінчення розгляду справи по суті, представник стягувача ОСОБА_1 - Стареньк ий С.Є. зазначив, що ним буде подано заяву про стягнення витрат на професійну правову допомогу в даній справі з доказами протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником стягувача ОСОБА_1 - Стареньк им С.Є. було подало до Київського апеляційного суду 27 листопада 2020 року, отже останнім були дотримані вимоги ч.1 ст.134 та ч.8 ст.141 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції інтереси стягувача ОСОБА_1 представляли адвокати: Старенький С.Є. на підставі ордеру серія АІ №1022629 від 01 лютого 2020 року та Істоміна В.Л. на підставі ордеру серія КС №549083 від 24 листопада 2020 року.
На підтвердження своїх повноважень адвокатом Істоміною В.Л. також було надано договір про надання правової допомоги №11-18 від 01 вересня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та нею, відповідно до п.1.1 якого за дорученням клієнта, адвокат зобов`язалася надати правову допомогу, зміст якої передбачений цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити її.
У п.4.1. вказаного договору сторони погодили, що сума винагороди, яку клієнт зобов`язується сплатити за надання правової допомоги (гонорар), порядок та строки її внесення зазначаються в окремому додатку до цього договору.
При цьому, окремого додатку до договору про надання правової допомоги №11-18 від 01 вересня 2018 року матеріали справи не містять.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником стягувача ОСОБА_1 - Стареньким С.Є. було надано: квитанцію АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26 листопада 2020 року на суму 530 грн., які були сплачені ФОП Старенькому С.Є. , фотокопію повідомлення банку про міжбанківський переказ на 100 Євро та заяву на видачу готівки від 25 листопада 2020 року про виплату переказу на суму 3368,01 грн.
У заяві про ухвалення додаткового рішення представником стягувача ОСОБА_1 - Стареньким С.Є. зазначено, що загальна сума витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 пов`язаних з розглядом апеляційної скарги боржника становить 3898 грн.
При цьому, представником стягувача ОСОБА_1 - Стареньк и м С.Є. під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було надано доказів здійснення витрат на правничу допомогу адвоката, а саме не надано:договору про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Стареньким С.Є., окремого додатку до договору про надання правової допомоги №11-18 від 01 вересня2018 року, детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатами із зазначенням часу їх виконання та вартість робіт, що сплачена ОСОБА_1 , актів прийому-передачі виконаних робіт.
З огляду на вищевикладене та з урахуванням статті 141 ЦПК України, правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 , понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3898 грн. колегія суддів не вбачає.
До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18, від 09 жовтня 2020 року у справі №509/5043/17.
Звертаючись до суду з даною заявою представник стягувача ОСОБА_1 - Старенький С.Є. , зокрема, просив стягнути з ОСОБА_3 102 грн., які були витрачені стороною стягувача на пересилання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 та клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи від 20 листопада 2020 року.
Як вбачається з матеріалів справи, до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представником стягувача ОСОБА_1 - Стареньк им С.Є. були додані поштові чеки, як доказ відправлення сторонам відзиву та копії клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи від 20 листопада 2020 року.
Враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_3 була залишена без задоволення, з останнього підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені стягувачем на направлення відзиву та клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи від 20 листопада 2020 рокуучасникам справи, які пов`язані з розглядом справи у розмірі 102 грн.
Керуючись ст.ст.268, 270, 382-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника стягувача ОСОБА_1 - Старенького Сергія Євгенійовича про ухвалення додаткового судового рішеннязадовольнити- задовольнитичастково.
Ухвалити додаткове судове рішення наступного змісту.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 судові витрати у розмірі 102 грн.
У стягненні витрат на правничу допомогу відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст додаткової постанови складено 15 січня 2021 року.
Судді: