Постанова

Іменем України

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 204/885/21

провадження № 61-13035св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року в складі судді: Токар Н. В., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2021 року в складі колегії суддів: Городничої В. С., Лаченкової О. В., Петешенкової М. Ю.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФ України в Дніпропетровській області) про стягнення компенсації втрати частини доходів (пенсійних виплат), у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року відмолено у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області про стягнення компенсації втрати частини доходів (пенсійних виплат), у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просить стягнути з відповідача ГУ ПФ України в Дніпропетровській області на його користь 3 000,37 грн компенсації втрати частини доходів (пенсійних виплат), у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Спір у справі, що розглядається, виник у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсійних виплат. ГУ ПФ України в Дніпропетровській області є державним органом. Спір щодо компенсації втрати частини доходів (пенсійних виплат), у зв`язку з порушенням строків їх виплати, є публічно-правовим, і тому належить до адміністративної юрисдикції. Як за об`єктом так і за суб`єктним складом правовідносин, що виникли між сторонами, справа не відноситься до компетенції місцевого загального суду як адміністративного та заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що позивач висуває вимоги до відповідача про відшкодування компенсації втрати частини доходів (пенсійних виплат) чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та/або іншим порушенням прав, суд першої інстанції зробив висновок, що подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та у відкритті провадження за поданим позовом необхідно відмовити.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року про відмову у відкритті провадження залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів. Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ГУ ПФ України в Дніпропетровській області на його користь 3 000,37 грн компенсації втрати частини доходів (пенсійних виплат), у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Суд першої інстанції зробив висновок, що спір у справі, що розглядається, виник у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсійних виплат. Тобто за вказаною позовною вимогою між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії позивачу. Тому колегія суддів погодилася з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аргументи учасників справи

30 липня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, в якій просив: оскаржені судові рішення скасувати; справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що у позовній заяві, а також в апеляційній скарзі суди повідомлялися про те, що на час звернення із позовом у цій справі № 204/885/21 відповідач на виконання попередніх рішень у справах № 204/153/16-а та № 204/5284/16-а вже погасив відповідні борги за пенсійними виплатами. У зв`язку з цим ця справа № 204/885/21 стосується саме захисту прав на компенсацію, зумовлену простроченням виплати пенсії належного розміру. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 676/1557/16-ц зазначено, що оскільки 23 березня 2016 року, на час звернення позивача до суду у справі № 676/1557/16-ц, відповідач погасив борг за пенсійними виплатами, ця справа стосується захисту права позивача на компенсацію, зумовлену простроченням виплати пенсії належного розміру, Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи касаційної скарги щодо юрисдикції адміністративного суду. Враховуючи вимоги статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судам першої та апеляційної інстанції необхідно було враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 676/1557/16-ц, та розглядати справу № 204/885/21 в рамках цивільного судочинства.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2021 року: відзив ГУ ПФ України в Дніпропетровській області на касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду; справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 14 вересня 2021 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина перша статті 19 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 676/1557/16-ц (провадження № 14-197цс19) зазначено, що:

«пункт 1 частини першої статті 3 КАС України визначав справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що 21 березня 2016 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області постановив ухвалу про закриття провадження у справі № 676/7544/15-а за позовом ОСОБА_1 про відшкодування фінансових втрат, завданих внаслідок несвоєчасного виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду у від 10 липня 2013 року у справі № 2208/2757/12 начальником Управління Пенсійного фонду України у м. Кам`янець-Подільському та Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Кацап Зоєю Володимирівною. Суд вважав, що позивач заявив за правилами адміністративного судочинства вимогу про відшкодування шкоди без вимоги вирішити публічно-правовий спір. А тому адміністративний суд не має юрисдикції щодо розгляду такого спору. Оскільки 23 березня 2016 року - на час звернення позивача до суду у справі № 676/1557/16-ц - відповідач погасив борг за пенсійними виплатами, ця справа стосується захисту права позивача на компенсацію, зумовлену простроченням виплати пенсії належного розміру, Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи касаційної скарги щодо юрисдикції адміністративного суду».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року справі № 757/63985/16 (провадження № 14-556 цс 19) вказано, що:

«Велика Палата Верховного Суду звертає увагу що слід розрізняти вимоги щодо стягнення недоотриманої суми пенсії (борг за пенсійними виплатами) та стягнення компенсації втрати частини доходів через порушення строків їх виплати. Так у справі № 676/1557/16-ц (провадження № 14-197 цс 19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки відповідач (Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області) вже погасив борг за пенсійними виплатами позивачу, аця справа стосується захисту права позивача на компенсацію, зумовлену простроченням виплати пенсії належного розміру, тобто позовні вимоги пов`язані з відшкодуванням шкоди та заявлені без вимоги вирішити публічно-правовий спір, то такий спір необхідно розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість спір у цій справі (№ 757/63985/16) стосовно недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 750/1668/17 (провадження № 14-599 цс 18)».

У справі, що переглядається:

позивач з вернувся з позовом ГУ ПФ України в Дніпропетровській області про стягнення на його користь 3 000,37 грн компенсації втрати частини доходів (пенсійних виплат), у зв`язку з порушенням строків їх виплати:

суди не врахували, що слід розрізняти вимоги щодо стягнення недоотриманої суми пенсії (борг за пенсійними виплатами) та стягнення компенсації втрати частини доходів через порушення строків їх виплати;

тому суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зробив неправильний висновок про відмову у відкритті провадження в справі.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржені судові рішення постановлено без додержанням норм процесуального права. Тому колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу належить задовольнити частково; оскаржені судові рішення скасувати; справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2021 року скасувати.

Справу № 204/885/21 направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2021 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук