Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"12" листопада 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В., за участю секретаря судового засідання Кушнаренко Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 01.12.2004 року він є власником 21/50 частини будинку АДРЕСА_1 . Також у вищезазначеному житловому будинку зареєстровані його колишня дружина відповідачка ОСОБА_2 та спільні діти. З 2018 року відповідачка проживає в іншому місці, та з цього часу жодного разу не з`явилась до спірного будинку. У добровільному порядку знятися з реєстрації ОСОБА_2 не бажає, при цьому комунальні послуги не сплачує, в утриманні будинку участі не приймає, власних речей у будинку не зберігає. Натомість, наявна реєстрація відповідачки призводить до додаткових матеріальних витрат по комунальному обслуговуванню будинку, які несе позивач. У зв`язку із чим просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його присутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку № 1-5955 від 01 грудня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 21/50 частини будинку АДРЕСА_1 .

Також право приватної власності зареєстроване за позивачем у МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» за № 4107145 від 16.12.2004 року, що підтверджується відповідним Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5878681.

Відповідно до інформації, наданої Управлінням з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, у будинку АДРЕСА_1 зареєстровано 8 осіб, в тому числі значиться зареєстрованою в будинку відповідачка ОСОБА_2 з 12.07.2011 року.

Згідно акту про фактичне проживання від 22.06.2021 року, складеного головою КСН «Річний», на підставі показів сусідів, у будинку АДРЕСА_1 проживає сам ОСОБА_1 .

Також позивачем до матеріалів справи додана копія судового наказу, виданого 08.09.2020 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області, яким з нього на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей. При цьому місцем проживання ОСОБА_2 зазначена АДРЕСА_2 .

Вказані докази у своїй сукупності свідчать, що відповідачка більше двох років не проживає за місцем реєстрації.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачка більше двох років не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується письмовими матеріалами справи.

За таких обставин справи, суд вважає, що ОСОБА_2 підлягає визнанню такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, ним при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., то у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 77, 81, 280, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області або безпосередньої до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 листопада 2021 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов