Провадження № 2/643/4361/21
29.10.2021 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Степанюк Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 , в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилався, що є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 26 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трофименко Є.В., зареєстровано в реєстрі за № 1015, право власності на квартиру зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17.10.2011. Зазначив, що у зазначеному жилому приміщенні перебувають на реєстраційному обліку: дочка - ОСОБА_5 , син - ОСОБА_3 та колишня дружина сина - невістка ОСОБА_2 . У 2015 році відповідачі виграли «грінкарту» та за міграційною візою виїхали до Сполучених Штатів Америки, де відповідач ОСОБА_3 отримав громадянство вказаної держави. 22 березня 2018 року шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано. Сина останній раз позивач бачив у 2019 році, коли син приїжджав навістити його, а відповідачку ОСОБА_2 - ще у 2015 році. Посилався, що в належній йому на праві власності квартирі відповідачі не проживають вже 6 років, витрат по сплаті комунальних послуг не несуть, участі у підтриманні жилого приміщення у належному санітарно-гігієнічному стані не приймають, жодних перешкод у користуванні спірною квартирою ані з його, позивача, боку, ані з боку дочки ОСОБА_4 для відповідачів не чинилося. Водночас, відповідачі, не проживаючи в квартирі вже шість років, фактично змінивши місце проживання, самостійно з реєстраційного обліку за адресою вказаної вище квартири не знялися, чим порушують право власності позивача щодо належного йому жилого приміщення, реєстрація місця проживання відповідачів у належному позивачу жилому приміщенні не відповідає його інтересам, а тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 червня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2021 року задоволено клопотання позивача щодо витребування з КНП «Харківська міська поліклініка № 6» доказів.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Маслова О.Г. у судове засідання не з`явились, надали суду заяву, в якій просили проводити розгляд справи за їх відсутності, у поданій заяві підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити, у разі неявки відповідачів не заперечували проти ухвалення рішення в заочному порядку.
Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили, процесуальним правом на подання відзиву не скористалися, будь-яких заяв та клопотань від відповідачів не надійшло.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав №31680034, виданого 17 жовтня 2011 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.09.2011, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Трофименко Є.В., зареєстровано в реєстрі за №1015, належить на праві приватної власності квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 21 грудня 1988 року відділом РАЦС Куп`янського міськвиконкому Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_6 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13 березня 1990 року відділом РАЦС Куп`янського міськвиконкому Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якого є: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_6 .
27 травня 2016 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_7 , зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що знаходить своє підтвердження свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 27 травня 2016 року.
Таким чином знаходять своє підтвердження ті обставини, що відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 є рідними сином та дочкою ОСОБА_1 - позивача по справі.
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 18.06.2010, 18 червня 2010 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_9 , зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №223, після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище з на « ОСОБА_10 ». Тим самим знаходить своє підтвердження та обставина, що ОСОБА_2 є невісткою ОСОБА_1 - позивача по справі.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також третя особа - ОСОБА_4 значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 18.03.2021 та від 18.06.2021, отриманою судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України.
Відповідно до рішення судді Верховного суду штату Нью-Йорк Луі Креспо від 22 березня 2018 року, індекс № 300009-18, зареєстрованого 19 квітня 2018 року, шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , розірвано, копія рішення про розірвання шлюбу 17 травня 2018 року засвідчена секретарем округу та секретарем Верховного суду округу Нью-Йорк Мілтон Адейр Тінглінгом, переклад з англійської мови на українську мову, здійснений перекладачем Бевзою Д.К., засвідчений приватним нотаріусом ХМНО Дряпко О.О.
Згідно з відповіддю на адвокатський запит адвоката Маслової О.Г. за підписом начальника Харківського районного управління № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області Сергія Дводненка № 88а-3/119-67/01 від 05.04.2021, згідно з обліковими даними, якими володіє ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, заяви та повідомлення від ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо перешкод в користуванні житловою площею з боку власника житла - ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2016 по теперішній час не надходили.
Зі змісту акту від 22 березня 2021 року, складеного сусідами - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , убачається, що в квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , а також його дочка - ОСОБА_13 з чоловіком та дочкою, раніше у вказаній квартирі проживали син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_2 , які з 2015 році у вказаному будинку не проживають, у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до США.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що проживає в квартирі АДРЕСА_3 , підтвердила, що за її присутності складався акт про непроживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_1 , обставини, зазначені в акті, підтвердила, показала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є сином та невісткою ОСОБА_1 , позивача у справі, вже більше шести років вона не бачила відповідачів, їй відомо, що відповідачі вже давно поїхали з України, з квартири позивача їх ніхто не виганяв.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.
Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.
Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.
Разом з тим, як убачається зі змісту ст. 319 ЦК, обмеження права власності не підлягають розширеному тлумаченню.
Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Водночас, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є сином, а відповідач ОСОБА_2 - невісткою позивача, тобто є членами сім`ї позивача.
Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За приписом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідачі не проживають за адресою: АДРЕСА_2 , тривалий час, а саме - з 2015 року, їх особистих речей в квартирі немає, обставин щодо наявності перешкод для відповідачів у їх проживанні за місцем реєстрації, а також щодо поважності причин невикористання ними свого права користування спірним жилим приміщенням, судом не встановлено.
Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідачів за вказаною вище адресою понад один рік, суду не надано.
Доказів, що підтверджували б той факт, що позивач або третя особа будь-яким чином перешкоджають відповідачам у користуванні спірним жилим приміщенням, матеріали справи не містять.
За правиоами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Існування домовленості між сторонами про право користування жилим приміщенням не встановлено.
Законом України «Про судовий збір» передбачена ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2021 року становить 908,00 гривень.
Крім того, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
У пред`явленому позові ОСОБА_1 об`єднано дві вимоги немайнового характеру, а саме: визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , та визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . Тобто, при пред`явленні вказаного вище позову до суду позивач ОСОБА_1 , у відповідності до зазначених вище положень Закону України «Про судовий збір», повинен був сплатити судовий збір в загальному розмірі 1816,00 гривень, тобто по 908,00 гривень за кожну вимогу немайнового характеру.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача, який поніс судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 гривень, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі по 454,00 гривні з кожного. Крім того, з відповідачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору на користь держави в розмірі 908,00 гривень по 454,00 гривні з кожного.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок в рівних частках по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок з кожного.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок в рівних частках по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок з кожного.
Відповідачами протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової карти платника податків невідомий, останнє відоме місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової карти платника податків невідомий, останнє відоме місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .
Третя особа - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_6 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено 05 листопада 2021 року.
Суддя: Я.Ю. Семенова