Справа № 352/1558/21
Провадження № 2/352/837/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка 03.08.2021 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13.06.2017 р. з відповідача стягнуто аліменти у користь позивачки на дочку ОСОБА_3 у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Вказаний розмір аліментів є меншим, ніж гарантований законом мінімальний розмір аліментів. На даний час визначеної судом суми аліментів недостатньо для гармонійного розвитку дитини. Дочка відвідує курси англійської мови, за що позивачка сплатила 8585 грн. за період з 01.01.2020 р. до 01.04.2021 р. Крім того, за лікування дочки у Медичному центрі доктора Бубновського позивачка заплатила 4140 грн. На утриманні позивачки перебуває дитина від другого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За таких обставин вона хоче змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу). Просила змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності та відсутності її представника, просила позов задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у наданому суду відзиві позов не визнав, посилаючись на відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів, що є фактичним збільшенням розміру аліментів. Витрати позивачки на оплату курсів англійської мови, на оздоровлення дитини підлягають стягненню у порядку ст.185 СК України, як додаткові витрати на дитину. Такі витрати не є підставою для зміни способу стягнення аліментів. Просив у позові відмовити.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що у шлюбі сторін - позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 - народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13.06.2017 р. з відповідача стягнуто аліменти у користь позивачки на дочку ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття (а.с.75-76).

На підставі вказаного судового рішення Тисменицьким районним судом видано виконавчий лист (а.с.12), який знаходиться на виконанні у Тисменицькому районному відділі ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (колишній Тисменицький РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.17-18).

Відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Суд вважає, що заявлена у рамках розгляду даної справи вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення у зв'язку з необхідністю збільшення розміру аліментів має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Такий правовий висновок, який враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, міститься у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 152/100/18.

Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивачка не навела підстав для зміни способу стягнення аліментів, що передбачає зміну розміру аліментів, передбачених ст.192 СК України. При цьому суд не враховує посилання позивачки щодо зміни її сімейного стану та перебування на її утриманні малолітньої дитини від другого шлюбу, оскільки вказані обставини існували на час ухвалення рішення від 13.06.2017 р. та були враховані судом.

Суд критично оцінює твердження представника позивача у відповіді на відзив про те, що визначений судовим рішенням розмір аліментів є меншим, ніж гарантований законом мінімальний розмір аліментів, з огляду на те, що стягнення аліментів проводиться виконавчою службою у розмірі, не меншому 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час складає 1255 грн. (50 % від прожиткового мінімуму 2510 грн.).

Суд зазначає, що витрати позивачки на оплату курсів англійської мови для дитини, на лікування дитини підлягають стягненню у порядку ст.185 СК України, як додаткові витрати на дитину.

При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері, яка працює на посаді старшого лаборанта кафедри дитячої стоматології Івано-Франківського національного медичного університету, та батька, який сплачує аліменти; 2) стан здоров`я відповідача, що є задовільним, матеріальне становище відповідача, який працює, розмір доходу якого невідомий; 3) відсутність у відповідача інших дітей, наявність у нього матері - пенсіонерки; 3-1) відсутність даних щодо наявності у власності відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого позову, у задоволенні якого слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, який не може бути стягнуто з відповідача, на користь якого ухвалено рішення, судовий збір у даній справі компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на вимоги п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, згідно якого інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача, за позивачкою слід залишити витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 181, 182, ч.1 ст.192 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Компенсувати судовий збір у розмірі 908 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 15.11.2021 р.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ