Провадження №2/523/785/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2021 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Кисельова В.К.,
при секретарі Дзюба Г.І.
за участі: позивача ОСОБА_1
відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю представника відповідача - адвоката Бикова Д.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору дарування, витребування майна, вселення, -
ВСТАНОВИВ:
Підстави заявлених позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору дарування, витребування майна, вселення. В обґрунтування підстав заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.
Так, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 04.03.2000 року було укладено шлюб, що підтверджується штампом про реєстрацію шлюбу від 04.03.2000 року в паспорті Позивача та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1 від 14.12.2018 року.

Після реєстрації шлюбу почали проживати однією сім`єю, вести спільний побут, бюджет. Місце проживання Позивача після цього було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що в паспорті Позивача було проставлено відповідну відмітку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 періодично сварилися, іноді переривали спільне проживання на періоди від декількох днів до декількох тижнів.

Так, після чергових сварок в серпні-жовтні 2012 року сторони припинили спільне проживання, а Позивач переїхав в орендоване житло. Зазначена обставина підтверджуються в т.ч. штампом про зняття з реєстрації місця проживання від 19.09.2012 року в паспорті Позивача.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.04.2013 року по справі № 523/5201/13-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Позивач стверджує, що про розгляд справи про розірвання шлюбу він належним чином не повідомлявся, в судових засіданнях участі не приймав, а про факт розірвання шлюбу Позивач дізнався лише у квітні 2016 року, тобто через три роки після винесення вказаного судового рішення, коли звернувся до обслуговуючої організації за отриманням довідки про склад сім`ї для подання її в органи Пенсійного фонду України з метою оформлення пенсії.

Після отримання вказаної інформації Позивач отримав в суді копію судового рішення про розірвання шлюбу та звернувся в квітні 2016 року до відповідних органів з метою проставлення в його паспортному документі відмітки про розірвання шлюбу, що підтверджується копією паспорта Позивача.

На початку квітня 2014 року сторони знову примирилися та поновили спільне проживання і ведення спільного побуту, жили однією сім`єю в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони проживали однією сім`єю до жовтні 2018 року.

В зазначений період часу Позивач з Відповідачем набули у власність рухоме майно (меблі, техніку тощо) та об`єкти нерухомого майна, зокрема, придбали квартиру, загальною площею 38,9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , оформивши цей об`єкт на відповідачку ОСОБА_2 , яка в подальшому подарувала квартиру сину ОСОБА_3 .
Позивач стверджує, що в період з квітня 2014 року по жовтень 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю.

Так вони спільно розподіляли обов`язки по утриманню вищевказаної квартири в якій вони спільно проживали (прибирання, побутовий дрібний ремонт техніки та меблів, готування їжі, миття посуду тощо), разом ходили на ринок та в магазини за продуктами, підбирали і купували один одному одяг та взуття, разом вирішували інші питання, які виникали в ході ведення спільного господарства, мали спільний бюджет.

За спільні кошти вони придбавали домашні меблі (ліжка, кухонні меблі, дивани, столи, стільці тощо) та побутову техніку (пральні машини, телевізори, м`ясорубки тощо) для спільного користування.

Так в період спільного проживання сім`єю без реєстрації шлюбу придбали у квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в якій спільно проживали, пральну машину марки Samsung (8000 грн.) у 2016 році, кутовий диван - м`який куточок (5000 грн.) на кухню у 2017 році, люстру (1300 грн.) у 2017 році, кухонні меблі - стінка з вбудованою кухонною технікою (55000 грн.) у 2017 році, робочу поверхню для кухні (5500 грн.), диван (10000 грн.) в кімнату у травні 2018 року. Докази зазначених витрат частково наявні у розпорядженні Позивача та додані до цього позову.

Окрім того, періодично здійснювали поточний ремонту квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вони спільно проживали.

Всі родичі, після примирення сприймали їх як чоловіка та дружину, що може бути підтверджено поясненнями свідків.

Окрім того, у травні 2017 року Позивач з Відповідачем здійснили щорічну спільну поїздку на відпочинокдо бази відпочинку - готелю «Добрі традиції», на якій вони щорічно відпочивали до 2017 року. Зазначене підтверджується, зокрема, квитанцією до прибуткового ордеру від 01.05.2017 року.

Позивач та Відповідачі неодноразово з моменту укладення шлюбу і до 2018 року, в тому числі і в період фактичного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, здійснювали поїздки до міста Бердичів, в якому проживає родичі позивача.

Позивач працював спочатку у підрозділах МНС (ДСНС) України до 2015 року, а пізніше уклав контракт з Державною прикордонною службою України (ДПС України). В контракті про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, що був підписаний Позивачем, також було зазначено фактичне місце проживання Позивача, а саме: АДРЕСА_1 .
Позивача викликали до Приморського районного військового комісаріату міста Одеси (далі - військомату) була вручена йому в липні 2015 року саме за місцем його фактичного проживання, тобто в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією вказаної повістки. Зазначений факт ще раз підтверджує, що Позивач фактично знаходився - проживав у вказаній квартирі з Відповідачем в 2015 році.

Окрім того, він постійно перебував на обліку в місцевій поліклініці - КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» № 5 Одеської міської ради, розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Семена Палія, 83, корп.1 (до реорганізації - КУ «ЦПМСД» № 5 за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 32-а), в якій у медичних картках різних періодів завжди зазначалося місце його проживання в квартирі АДРЕСА_3 .
Позивач також стверджує, що в період з 2000 року (момент реєстрації шлюбу) по 2013 рік (момент розірвання шлюбу судом) він з відповідачкою придбали майна і здійснили поліпшень:

1)кухонні меблі та стіл вартістю, що складала в доларовому еквіваленті 400 доларів США у 2002 році. Оцінка вартості цього майна в складі спільного майна подружжя, на думку Позивача, в гривні складає - 10 532 грн.;

2)пральна машина Zanussi вартістю, що складала в доларовому еквіваленті 300 доларів США у 2006 році. Оцінка вартості цього майна в складі спільного майна подружжя, на думку Позивача, в гривні складає - 7 900 грн.;

3)спільні вкладення у ремонт (кухня, санвузол, дитяча кімната, велика кімната, коридор, двері, вікна, решітки) квартири в якій проживало подружжя, тобто витрати на невід`ємні поліпшення квартири АДРЕСА_3 та нові меблі (меблеві стінки, столи, диван) і нова побутова техніка, що були придбані в той же період з загальною вартістю, що складала в доларовому еквіваленті 16 000 доларів США у 2006 році. Оцінка вартості цих поліпшень, меблів і техніки в складі спільного майна подружжя, на думку Позивача, в гривні складає - 421 280 грн. з них вартість рухомого майна - 21 280 грн. 00 коп., та вартість невід`ємних поліпшень 400 000 грн.

4)електром`ясорубка Philips вартістю, що складала в доларовому еквіваленті 150 доларів США у 2006 році. Оцінка вартості цього майна в складі спільного майна подружжя, на думку Позивача, в гривні складає - 4000 грн.

Таким чином, загальна вартість вказаного рухомого майна, техніки надбаних подружжям Позивача та Відповідача у спільну сумісну власність подружжя за період перебування у шлюбі складає приблизно 43 712 грн. 00 коп.

Загальна вартість вказаних невід`ємних поліпшень квартири АДРЕСА_3 , здійснених подружжям і надбаних подружжям Позивача та Відповідача у спільну сумісну власність подружжя за період перебування у шлюбі складає приблизно 400 000 грн. 00 коп.
Позивач бажає поділити спільне майно подружжя набуте за час проживання у шлюбі та стягнути на його користь грошову компенсацію за його, Позивача, частку (1/2) у спільному майні подружжя в сумі 21 856 грн. 00 коп. (43 712,00 грн. /2 = 21 856,00 грн.)

У зв`язку з викладеним Позивач вважає за можливе при поділі майна подружжя та з огляду на неможливість отримання в натурі здійснених поліпшень вказаної квартири, стягнути на його користь грошову компенсацію за його, Позивача, частку (1/2) вартості невід`ємних поліпшень квартири АДРЕСА_3 , здійснених подружжя в сумі 200 000 грн. 00 коп. (400 000,00 грн. / 2 = 200 000,00 грн.)

В період з квітня 2014 року по жовтень 2018 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з Відповідачем. За вказаний період часу ними було придбано у спільну сумісну власність наступне рухоме майно:

1)пральну машину марки Samsung вартістю 8000 грн. у 2016 році;

2)кутовий диван - м`який куточок вартістю 5000 грн. на кухню у 2017 році;

3)люстру вартістю 1300 грн. у 2017 році;

4)кухонні меблі - стінка з вбудованою кухонною технікою вартістю 55000 грн. у 2017 році;

5)робочу поверхню для кухні вартістю 5500 грн.;

6)диван вартістю 10000 грн. в кімнату у травні 2018 року.

Таким чином, загальна вартість вказаного майна надбаного Позивачем та Відповідачем у спільну сумісну власність за період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу складає приблизно 84 300 грн.

Позивач бажає поділити майно набуте за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та стягнути на його користь грошову компенсацію за його, Позивача, частку (1/2) у майні, належному на праві спільної сумісної власності в сумі 42 150 грн.

Позивач також стверджую, що в період з квітня 2014 року по жовтень 2018 року, тобто під час спільного проживання позивача та відповідача без реєстрації шлюбу, ними було придбано у спільну сумісну власність Об`єкт, тобто квартиру, загальною площею 38,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 30.05.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В., зареєстрованого у реєстрі під № 1-791.

З пояснень позивача вбачається, що він не надав відповідачці ані письмової, ані усної згоди на дарування чи продаж чи розпорядження будь-яким іншим шляхом Об`єктом, який перебував у їх спільній сумісній власності з 30.05.2017 року.

Позивачу стало відомо, що без його дозволу Відповідачкою було здійснено відчуження Об`єкту, належного їм на праві спільної сумісної власності, шляхом дарування Об`єкту на користь ОСОБА_3 , який є її сином.
В пункті 5 цього ж договору Відповідачі зловмисно свідчила, що Об`єкт не належить Позивачу та, що будь-які треті особи, в т.ч. Позивач, не мають на Об`єкт жодних прав, що явно не відповідало дійсності з огляду на вищевикладене обґрунтування існуючих прав Позивача на Об`єкт.

Враховуючи вищевикладене, Позивач просить суд визнати за ним право спільної сумісної власності на квартиру, загальною площею 38,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , а також позивач просить витребувати на його користь квартиру, загальною площею 38,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Окрім того, позивач просить усунути перешкоди у користуванні шляхом вселення Позивача у квартиру, загальною площею 38,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, позивач просить:

1.Здійснити поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділивши дружині ОСОБА_2 в натурі набуте подружжям за час перебування в шлюбі рухоме майно, а саме: кухонні меблі та кухонний стіл, пральна машина Zanussi, ліжко в спальні, диван у вітальні, меблі (шафи) у спальні та вітальні, ширококутний телевізор загальною вартістю 43 712,00 (сорок три тисячі сімсот дванадцять) грн. 00 коп.;

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості його 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя на поділене спільне майно подружжя, набуте подружжям за час перебування в шлюбі, у розмірі 21 856 (двадцять одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) грн. 00 коп.;

3.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частки вартості здійснених подружжям за час перебування в шлюбі невід`ємних поліпшень квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.;

4.Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з квітня 2014 року по листопад 2018 року;

5.Здійснити поділ спільного сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набутого в період проживання однією без реєстрації шлюбу з квітня 2014 року по листопад 2018 року, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виділити в натурі рухоме майно, а саме:

пральної машинки марки Samsung вартістю 8000 грн., кутового дивану - «м`який куточок» вартістю 5000 грн., люстри вартістю 1300 грн.; кухонних меблів - «стінка» з вбудованою кухонною технікою вартістю 55000 грн.; робочої поверхні для кухні вартістю 5500 грн.; дивану вартістю 10000 грн.
а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості його 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на поділене спільне майно набутого в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 2014 року по листопад 2018 року, у розмірі 42 150 (сорок дві тисячі сто п`ятдесят) грн. 00 коп.;
6. Визнати право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири, загальною площею 38,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;
7. Визнати недійсним договору дарування від 09.01.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Медведенко Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 25, відповідно до якого ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 квартиру загальною площею 38,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;
8. Витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частки квартири, загальною площею 38,9 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;
9. Вселити ОСОБА_1 в квартиру, загальною площею 38,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . (Т.1., а.с. 4-27)
Пояснення сторін в судовому засіданні.
В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Так він пояснив, що в період з 04.03.2000р. він перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 . В осені 2012р. їх відносини фактично припинились, та він забрав речі та покинув сім`ю. Однак на початку квітня 2014р. він з дружиною примирився та вони почали знову проживати однією сім`єю. В той же час, про розірвання шлюбу йому стало відомо в 2016р., однак він на це увагу не звертав, оскільки він з дружиною проживав в цей період однією сім`єю. У вищевказаний період вони придбавали меблі, побутову техніку, а також робили ремонт в квартирі. В процесі розгляду справи позивач також пояснив, що він претензій до ОСОБА_3 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 не має, проте заяви про відмову від позовних вимог не подав.
Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала у повному обсязі та пояснила, що дійсно вона перебувала у шлюбі з позивачем з 04.03.2000р.. В осені 2012р. позивач зібрав свої речі та покинув її, оскільки бажав проживати з іншою жінкою. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 26.04.2013р. шлюб між сторонами було розірвано. Відповідачка категорично не погоджується з тим, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з позивачем в період з квітня 2014 року по листопад 2018 року. Так, за твердженням відповідачки, позивач ніколи не дотримувався принципу подружньої вірності, а постійно мав коханок, що й призвело до їх розриву. Відповідачка стверджує, що після розірвання шлюбу, вони з позивачем ніколи не мали спільного бюджету, а також не проживали однією сім`ю. З пояснень відповідачки вбачається, що дійсно з квітня 2014 року по листопад 2018 року позивач намагався зробити спроби примирення, однак в цей період вони спільно не проживали. Відповідачка також пояснила, що квартиру за адресою: АДРЕСА_2 вона придбала за кошти, які вона отримала в результаті продажу їх спадкового майна, а також коштів її сина ОСОБА_3 , а позивач коштів на придбання квартири не надавав.
Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Так він пояснив, що після того, як в 2012р. позивач покинув його мати, їх взаємовідносини фактично не відносились, оскільки позивач лише приходив з метою запозичення коштів. Він також пояснив, що квітня 2014 року по листопад 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживали однією сім`єю, не мали спільного бюджету. Квартира адресою: АДРЕСА_2 була придбана на особисті кошти його та його матері, що залишились після продажу спадкового майна, а тому він взагалі не розуміє претензії до нього зі сторони позивача.
Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.
Так судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились 04.03.2000р.. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 26.04.2013р. шлюб між сторонами було розірвано. (Т.1, а.с. 36-38)

Судом встановлено, що фактично подружні відносини між сторонами було припинено в осені 2012р., що сторони визнали в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проживав та був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 з 26.04.2020р. по 19.09.2012р.. (Т.1, а.с.35, 44)

З копії паспорта позивача вбачається, що з 24.11.2012р. він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 01.12.2016р. за адресою: АДРЕСА_5 (Т.1, а.с. 35)
В судовому засіданні встановлено, що позивач проживав у квартирі АДРЕСА_3 в період з 26.04.2020р. по 19.09.2012р. спільно з ОСОБА_2 .

З пояснень сторін вбачається, що фактично взаємовідносини між сторонами погіршились у 2012р. та вони спільно вирішили припинити подружні взаємовідносини.

В квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_2 зареєстрована з 04.03.1987р.. Вищевказана квартира не є спільною сумісною власності подружжя, що сторони не оспорювали в судовому засіданні.

Позивач також стверджує, що в період з 2000 року (момент реєстрації шлюбу) по 2013 рік (момент розірвання шлюбу судом) він з відповідачкою придбали майна і здійснили поліпшень:

1)кухонні меблі та стіл вартістю, що складала в доларовому еквіваленті 400 доларів США у 2002 році. Оцінка вартості цього майна в складі спільного майна подружжя, на думку Позивача, в гривні складає - 10 532 грн.;

2)пральна машина Zanussi вартістю, що складала в доларовому еквіваленті 300 доларів США у 2006 році. Оцінка вартості цього майна в складі спільного майна подружжя, на думку Позивача, в гривні складає - 7 900 грн.;

3)спільні вкладення у ремонт (кухня, санвузол, дитяча кімната, велика кімната, коридор, двері, вікна, решітки) квартири в якій проживало подружжя, тобто витрати на невід`ємні поліпшення квартири АДРЕСА_3 та нові меблі (меблеві стінки, столи, диван) і нова побутова техніка, що були придбані в той же період з загальною вартістю, що складала в доларовому еквіваленті 16 000 доларів США у 2006 році. Оцінка вартості цих поліпшень, меблів і техніки в складі спільного майна подружжя, на думку Позивача, в гривні складає - 421 280 грн. з них вартість рухомого майна - 21 280 грн. 00 коп., та вартість невід`ємних поліпшень 400 000 грн.

4)електром`ясорубка Philips вартістю, що складала в доларовому еквіваленті 150 доларів США у 2006 році. Оцінка вартості цього майна в складі спільного майна подружжя, на думку Позивача, в гривні складає - 4000 грн.

Таким чином, загальна вартість вказаного рухомого майна, техніки надбаних подружжям Позивача та Відповідача у спільну сумісну власність подружжя за період перебування у шлюбі складає приблизно 43 712 грн. 00 коп.

Загальна вартість вказаних невід`ємних поліпшень квартири АДРЕСА_3 , здійснених подружжям і надбаних подружжям Позивача та Відповідача у спільну сумісну власність подружжя за період перебування у шлюбі складає приблизно 400 000 грн. 00 коп.
Позивач бажає поділити спільне майно подружжя набуте за час проживання у шлюбі та стягнути на його користь грошову компенсацію за його, Позивача, частку (1/2) у спільному майні подружжя в сумі 21 856 грн. 00 коп. (43 712,00 грн. /2 = 21 856,00 грн.)

Оцінка судом доказів сторін.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) . Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 СК України якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено,що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак позивач не надав суду жодного доказу, що в період з 26.04.2020р. по 19.09.2012р. були придбані меблі, побутова техніка, були здійснені невід`ємних поліпшення квартири на суму 400 000 грн.

Так в справ відсутні жодні чеки на придбання меблів, побутової техніки, придбання будівельних матеріалів, або здійснення ремонт.

В той же час, суд не виключає того, що данні докази не збереглись у позивача до теперішнього часу, проте даний факт не виключав можливості вирішити питання про поділ майна своєчасно.

Так, згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що фактично між позивачем та відповідачкою було досягнуто домовленість про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, про що свідчить копія розписки позивача від 20.07.2012р., відповідно до якої він підтверджував отримання від відповідачки суми у розмірі 1000 доларів США у рахунок майбутнього розрахунку, при цьому залишок встановлював суму у розмірі 1000 доларів США. (Т.1, а.с. 110)

Отже суд вважає, що сторони відповідно до вимог ст. 69 СК України домовились про порядок поділу спільного сумісного майна, що було придбано в період дії шлюбу.

В процесі розгляду справи зі сторони представника відповідачки та ОСОБА_2 надійшло клопотання про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог позивача про поділ спільного сумісного майна, яке було придбане подружжям під час шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Так судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились 04.03.2000р.. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 26.04.2013р. шлюб між сторонами було розірвано.

Позивач в позову стверджує, що йому невідомо було про існування рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 26.04.2013р. до квітня 2016р.,оскільки він не брав участь у розгляді справі.

В той же час, враховуючи наявність розписки від 20.07.2012р., суд вважає, що строки порушеного права повинні обчислятись саме з цієї дати, оскільки вже вирішилось питання щодо поділу майна подружжя.

Позов був пред`явлений позивачем 23.07.2019р., отже дійсно на час подачі позову сплинули строки позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині виділення ОСОБА_2 в натурі: кухонних меблів та кухонного столу, пральної машини Zanussi, ліжка в спальні, дивану у вітальні, меблів (шафи) у спальні та вітальні, ширококутний телевізор загальною вартістю 43 712,00 (сорок три тисячі сімсот дванадцять) грн.:
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 частки майна у праві спільної сумісної власності подружжя у розмірі 21 856 (двадцять одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) грн. 00 коп.;
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації 1/2 частки вартості здійснених подружжям за час перебування в шлюбі невід`ємних поліпшень квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. не підлягають задоволенню.
Позивач стверджує, що на початку квітня 2014 року сторони знову примирилися та поновили спільне проживання і ведення спільного побуту, та проживали однією сім`єю в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

В зазначений період часу Позивач з Відповідачем набули у власність рухоме майно (меблі, техніку тощо) та об`єкти нерухомого майна, зокрема, придбали квартиру, загальною площею 38,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , оформивши цей об`єкт на відповідачку ОСОБА_2 , яка в подальшому подарувала квартиру сину ОСОБА_3 .
Приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено,що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В якості доказів позивач надав:
письмові пояснення ОСОБА_4 . (Т.1, а.с. 47-48)

письмові пояснення ОСОБА_5 (Т.1, а.с. 50)

письмові пояснення ОСОБА_6 . (Т.1, а.с. 53-54)

письмові пояснення ОСОБА_7 (Т.1, а.с. 55-56)

квитанцію про відпочинок у готелі від 01.05.2017р. (Т.1, а.с. 49)

копію витягу з контракту з Державною прикордонною службою без дати укладення. (Т.1, а.с. 57-58)

копію повістки на ім`я позивача за 2015р. направлена за адресою: АДРЕСА_1 . (Т.1, а.с.59)

копії медичних карток на ім`я позивач де зазначено адреса АДРЕСА_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_5 . (Т.1, а.с. 60-65)

копії спільних фотографій (Т.1, а.с. 65-67)

В судовому засіданні були опитані свідки.
Так свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розлучились в 2013р., після чого вони спільного господарства не вели, спільно не проживали.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він інколи провідував ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які спільно проживали у с. Котовського в м. Одесі.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розлучились в 2013р., після чого ОСОБА_1 зібрав свої речі та переїхав проживати до коханки. В період з 2014р. по 2018р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно не проживали.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що в 2014р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно до них приїхали на весілля її сина, а останній раз вони були спільно в Бердичеві в 2018р. декілька днів. В м. Одесі свідок не була, а тому не знає як вони проживають.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що познайомились з позивачем в 2015р. на роботі, та коли вона дзвонила на його телефон, то трубку брала жінка та говорила, що вона є його дружиною, проте хто саме ця жінка, свідок не знає.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розлучились в 2013р., після чого ОСОБА_1 зібрав свої речі та переїхав проживати в іншу сім`ю. Після розлучення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно більше не проживали, спільного господарства не вели.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розлучились в 2013р., та після розлучення ОСОБА_2 виплатила кошти, які він просив. Він також пояснив, що ОСОБА_1 в період з 2014р. по 2018р. лише спілкувались, проте спільно не проживали.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 пішов від ОСОБА_2 до іншої жінки ще в 2012р., а в 2013р. вони розлучились. З цього часу, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно не проживали, спільного господарства не вели.

Відповідно ст. 230 ЦПК України, враховуючи що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не були допиті в судовому засіданні в якості свідки, їх пояснення суд не приймає до уваги в якості доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Правило ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню (постанова Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 178/90/18-ц).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд у постановах від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16, від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц зазначив, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із подружжя; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

При цьому Верховний Суд у постановах від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 20 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 21 травня 2020 року у справі №161/11536/17 вказав на те, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц).

Вирішуючи заявлену в межах даної цивільної справи позову вимогу про встановлення факту спільного проживання сторін як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період в період з квітня 2014 року по листопад 2018 року, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення цієї вимоги, оскільки самі лише показання свідків та спільні фотографії без доведення наявності у сторін спільного побуту та бюджету, факту здійснення спільних витрат не можуть бути підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін, про що, також зазначено в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 442/2219/11.

Посилання позивача на спільне проживання з відповідачкою, спільний відпочинок та святкування свят не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні ст. 74 СК України без наявності інших ознак сім`ї.

Надані позивачем докази, а саме роздруківка фотознімків свідчать лише про існування між сторонами у певний період часу близьких стосунків, як між колишнім подружжям, які не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами.

Показання допитаних свідків не свідчать про ведення між сторонами спільного господарства, наявність у них спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в період з квітня 2014 року по листопад 2018 року не підлягають задоволенню.
Позивач також в позовних вимогах просить здійснити поділ спільного сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набутого в період проживання однією без реєстрації шлюбу з квітня 2014 року по листопад 2018 року, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виділити в натурі рухоме майно, а саме:

пральної машинки марки Samsung вартістю 8000 грн., кутового дивану - «м`який куточок» вартістю 5000 грн., люстри вартістю 1300 грн.; кухонних меблів - «стінка» з вбудованою кухонною технікою вартістю 55000 грн.; робочої поверхні для кухні вартістю 5500 грн.; дивану вартістю 10000 грн.
а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості його 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на поділене спільне майно набутого в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 2014 року по листопад 2018 року, у розмірі 42 150 (сорок дві тисячі сто п`ятдесят) грн. 00 коп.
Судом встановлено, що факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в період з квітня 2014 року по листопад 2018 року не знайшов свого підтвердження.
Судом також не встановлено доказів того, що вищевказана побутова техніка та меблі були придбані за спільні кошти сторін.
На підставі викладеного, вищевказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 27.10.2016р. державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Бойченко О.Є. було видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/2 частки є ОСОБА_2 , та у розмірі 1/2 частки - ОСОБА_15 , спадковим майном є квартира АДРЕСА_6 . (Т.1, а.с. 99)

23 листопада 2016р. ОСОБА_2 та ОСОБА_15 продали ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_6 . Продаж був здійснено за 145096 грн. (Т.1, а.с. 104-105)

24 грудня 2016р. ОСОБА_3 продав ОСОБА_16 квартиру АДРЕСА_6 . (Т.1, а.с. 103-104)

30 травня 2017р. ОСОБА_17 продав, а ОСОБА_2 придбала у власність квартиру АДРЕСА_7 , відповідно до договору купівлі-продажу, який було посвідчено державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В., у реєстрі за №1-791. Продаж було здійснено за 147000 грн. (Т.1, а.с. 106-108)

В судовому засіданні було встановлено, що станом на 30 травня 2017р. ОСОБА_2 в шлюбу не перебувала, а також не проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , а отже квартира АДРЕСА_7 не є об`єктом спільної сумісної власності.

09 січня 2019р. за договором дарування ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_7 , який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В., у реєстрі за № 25.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_2 в шлюбу не перебувала, а також не проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 на час дарування квартири, то відсутні підстави для визнання даного договору недійсним, оскільки власник має право на розпорядження належним йому майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи, що суд не визнав квартиру АДРЕСА_7 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , то відсутні підстави для витребування майна від ОСОБА_3 даної квартири, а також підстави для вселення.
Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) про поділ майна подружжя, а саме:
виділення ОСОБА_2 в натурі: кухонних меблів та кухонного столу, пральної машини Zanussi, ліжка в спальні, дивану у вітальні, меблів (шафи) у спальні та вітальні, ширококутний телевізор загальною вартістю 43 712,00 (сорок три тисячі сімсот дванадцять) грн.:
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 частки майна у праві спільної сумісної власності подружжя у розмірі 21 856 (двадцять одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) грн. 00 коп.;
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації 1/2 частки вартості здійснених подружжям за час перебування в шлюбі невід`ємних поліпшень квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.;
встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в період з квітня 2014 року по листопад 2018 року;
здійснення поділу спільного сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набутого в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 2014 року по листопад 2018 року
пральної машинки марки Samsung вартістю 8000 грн., кутового дивану - «м`який куточок» вартістю 5000 грн., люстри вартістю 1300 грн.; кухонних меблів - «стінка» з вбудованою кухонною технікою вартістю 55000 грн.; робочої поверхні для кухні вартістю 5500 грн.; дивану вартістю 10000 грн.
шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості його 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на поділене спільне майно набутого в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 2014 року по листопад 2018 року, у розмірі 42 150 (сорок дві тисячі сто п`ятдесят) грн. 00 коп.;
визнання права власності ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири, загальною площею 38,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;
визнання недійсним договору дарування від 09.01.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Медведенко Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 25, відповідно до якого ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 квартиру загальною площею 38,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;
витребування у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частки квартири, загальною площею 38,9 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;
вселення ОСОБА_1 в квартиру, загальною площею 38,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
-залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.
Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя:

Повний текст рішення складено та підписано 15.11.2021