КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу Київської обласної ради «Богуславський гуманітарний фаховий коледж ім. І.С. Нечуя-Левицького» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 23 лютого 2021 року у справі за позовом Комунального закладу Київської обласної ради «Богуславський гуманітарний фаховий коледж ім. І.С. Нечуя-Левицького» до Богуславської міської ради Київської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Київська обласна рада, ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року Комунальний вищий навчальний заклад Київської обласної ради «Богуславський гуманітарний коледж імені І.С. Нечуя - Левицького» (надалі коледж ім. І.С. Нечуя-Левицького) звернувся із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що рішенням виконкому міської ради ОСОБА_1 визнано квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням виконкому від 20 вересня 2018 року, квартиру передано у приватну власність ОСОБА_1 , Богуславський ЖЕК зобов?язано у десятиденний термін оформити свідоцтво про право власності.

Позивач вказував, що квартира АДРЕСА_1 була включена до числа службових квартир на підставі рішення Богуславського міськвиконкому від 20 липня 2017 року.

Зауважував, що ОСОБА_1 вже використала своє право на отримання житла, коли у складі родини своєї дочки ОСОБА_2 17 серпня 2010 року отримала ордер для заселення в трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

Зазначав, що прийняття рішення щодо визнання особи наймачем вказаної квартири та надання дозволу на приватизацію цієї квартири можливі лише після визначення її статусу.

Просив визнати протиправним та скасувати рішення від 16 серпня 2018 року міськвиконком Богуславської міської, щодо визнання ОСОБА_1 квартиронаймачем та від 20 вересня 2018 року, щодо передачі її у приватну власність квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 23 лютого 2021 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням директор коледжу ім. І.С. Нечуя-Левицького звернувся із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що місцевий суд помилково не врахував того, що Богуславська міська рада приймаючи оспорювані рішення не набула права власності на будинок, в якому знаходиться спірна квартира, а тому не мала права передавати вказану квартиру на приватизацію у власність ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 не погоджується із її доводами, оскільки спірна квартира не була службовою, як вказує позивач, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому висновки місцевого суду вважає законним і обґрунтованим.

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу, представник відповідача та представник ОСОБА_1 виступили проти її задоволення. Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та позивачем обрано не вірний спосіб захисту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Київською обласною радою шостого скликання 18 жовтня 2012 року № 482-25-УІ було прийнято рішення про передачу гуртожитку АДРЕСА_4 , та перебуває на балансі Богуславського гуманітарного колежду ім. І.С. Нечуя - Левицького зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області до комунальної власності територіальної громади міста Богуслава.

Пунктом 2 вказаного рішення Богуславську міську раду зобов?язано залишити кімнати № АДРЕСА_8, № АДРЕСА_1, № АДРЕСА_9 гуртожитку у статусі службового житла для працівників Коледжу, а для решти кімнат здійснити процедуру приватизації згідно із Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». (а.с. 85-87, том 1).

На момент прийняття Київською обласною радою рішення від 18 жовтня 2012 року № 482-25-УІ, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 13 червня 2003 року. Вказана обставина підтверджується даними картки реєстрації особи (а.с.71), довідки № 276 від 2 лютого 2018 року (а.с.72, том 1), довідки виконавчого комітету Богуславської міської ради № 10 від 15 червня 2016 року (а.с. 77, том 1).

Актами обстеження житлово - побутових умов проживання від 12 жовтня 2015 року, 26 серпня 2016 року, 16 січня 2018 року, 16 січня 2019 року, складеними комісією за участі представника органу місцевого самоврядування та сусідів, підтверджено факт проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.73-76, том 1).

Рішенням Богуславської міської ради від 30 листопада 2012 року сесія АДРЕСА_6 , прийнято безоплатно до комунальної власності територіальної громади міста Богуслава (а.с.70, том 1).

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, право власності на гуртожиток АДРЕСА_4 , станом на 26 грудня 2018 року, зареєстровано за територіальною громадою сіл, селищ, міст Київської області, в особі Київської обласної ради на праві оперативного управління КВНЗ КОР «Богуславський гуманітарний коледж ім. І.С. Нечуя - Левицького».

Вказана обставина підтверджується Інформацією № 151167776 від 26 грудня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна (а.с. 91, том 1).

Рішеннями № 25/2 від 17 лютого 2016 року, № 75/7 від 18 травня 2016 року виконкомом Богуславської міської ради Київської області було відмовлено у задоволенні клопотання про надання статусу службових квартирам № АДРЕСА_8,АДРЕСА_1,АДРЕСА_9 .

Рішенням Богуславського районного суду Київської області 29 липня 2016 року, за результатами розгляду адміністративної справи № 358/728/16-а, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області № 25/2 від 17 лютого 2016 року в частині відмови Коледжу у визнанні службовими закладу квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_9 ; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області № 75/7 від 18 травня 2016 року, яким залишено без змін рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради № 25/2 від 17 лютого 2016 року; зобов?язано виконавчий комітет Богуславської міської ради Київської області повторно розглянути клопотання адміністрації та профспілкового комітету Коледжу про визнання службовими квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_9 , та прийняти відповідне законне рішення, керуючись при ньому Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними з Українській PCP, затвердженим Постановою Ради Міністрів Української PCР від - 4 лютого1988 року № 37 (а.с.12-15, том 1).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року вищевказану постанову Богуславського районного суду залишено без змін (а.с.16-18, том 1).

Виконуючи рішення Богуславського районного суду Київської області 29 липня 2016 року, виконавчим комітетом Богуславської міської ради було прийнято рішення № 76/7 від 18 травня 2016 року та рішення № 114/7 від 20 липня 2017 року, якими квартиру АДРЕСА_1 було включено до числа службових для працівників комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Богуславський гуманітарний коледж ім. І.С. Нечуя-Левицького».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 810/384/18, за позовом ОСОБА_1 до Богуславської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішень, визнано протиправними та скасовано рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради від 18 травня 2016 року № 76/7 від 20 липня 2017 року та № 114/7 в частині надання квартирі АДРЕСА_1 статусу службової (а.с.19-21, том 1).

Рішенням Виконавчого комітету Богуславської міської ради № 101/8 від 16 серпня 2018 року визнано такими, що втратили чинність, рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради № 76/7 від 18 травня 2016 року та № 114/7 в частині надання квартирі статусу службової (а.с. 8, том 1).

Рішенням Виконавчого комітету Богуславської міської ради № 102/8 від 16 серпня 2018 року вирішено визнати ОСОБА_1 квартиронаймачем та зобов?язано укласти з нею договір найму (а.с. 7, том 1).

Рішенням Виконавчого комітету Богуславської міської ради № 121/9 від 20 вересня 2018 року передано квартиронаймачу ОСОБА_1 у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 8, том 1).

27 вересня 2018 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Богуславської міської ради (номер запису про право власності 28195100).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Право власності є одним із видів речового права.

За правилами ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Місцевим судом було вірно встановлено, що спір, який перебуває на розгляді є спором про порушення цивільного права позивача на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Вказаний спір має приватноправовий характер та пов`язаний з порушенням прав позивача на нерухоме майно особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо цього нерухомого майна.

Таким чином, належним відповідачем у цій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Суд першої інстанції вірно послався на висновки викладені в пункті АДРЕСА_1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, де зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Таким чином, позивач не довів в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача.

З урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального закладу Київської обласної ради «Богуславський гуманітарний фаховий коледж ім. І.С. Нечуя-Левицького» залишити без задоволення.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 23 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «10» листопада 2021 року.

Головуючий

Судді: