Справа № 638/5009/21
Провадження № 2/638/3772/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Подус Г.С.,

при секретарі - Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шевченківський районний відділ ГУДМС у м. Харкові про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом, у якому просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 є власником 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 ., що підтверджується витягом з Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №2874655 на підставі договору купівлі-продажу №21 від 12.01.2011 року., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Кондратьєвою Д.Ю.

За вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_2 як колишній член сім`ї наймача квартири. При цьому починаючи з 20.08.2013 року у вказаній квартирі вона не проживає, рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 07.11.2013 року шлюб між відповідачем та сином позивача ОСОБА_4 розірвано. При цьому позивачу відомо, у квартирі відсутні її особисті речі, вона не сплачує обов`язкові платежі, що ускладнює проживання сторони позивача у вказаній квартирі, з урахуванням того, що тагяр утримання квартири у частині сплати комунальних послуг, що визначається кількістю зареєстрованих членів сім`ї, повністю лежить на позивачу, а відповідач не бере участь в оплаті комунальних послуг. При цьому остяння уже тривалий час мешкає за іншою адресою у приватному будинку з новим чоловіком, добровільно не знімається з реєстраційного обліку.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 20.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 24.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату та час слухання справи, у судове засідання не з`явилась, у встановлений судом строк не скористалась правом на подання відзиву, клопотань про відкладення розгляду справа не надала, що у сукупності із заявою позивача є підставою для ухвалення заочного рішення у порядку ст.280 ЦПК України.

Від представника третьої особи - Шевченківського відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області - надійшла заява про недоцільність прийняття участі представника вказаного органу у зазначеній цивільній справі.

Судом встановлено, що згідно з витягом з Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №2874655 на підставі договору купівлі-продажу №21 від 12.01.2011 року., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Кондратьєвою Д.Ю квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Станом на день зверння до суду у вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_2 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.11.2013 року розірвано шлюбі між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісячно починаючи з 30.09.2013 року до досягнення дитиною віку повноліття. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 17.09.2019 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано, про що 17 вересня 2019 року складено відповідний актовий запис №379 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого непроживання.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

У справі № 361/6668/15-ц сформульовано висновок про те, що правила статей 71 та 107 ЖК Української РСР є різними за своєю правовою природою й кожна з них є окремою підставою для пред`явлення позову, оскільки перша з них регулює збереження житла за тимчасово відсутніми громадянами, а правило другої статті передбачає втрату членом сім`ї наймача права користування цим житловим приміщенням у разі його вибуття на постійне проживання в інше житлове приміщення. Основною умовою втрати права користування житловим приміщенням з підстав, передбачених статтею 107 ЖК Української РСР, є наявність у наймача або члена його сім`ї іншого постійного місця проживання. При цьому слід встановити таке місце проживання із зазначенням його адреси та дослідити належні та допустимі докази на підтвердження цих обставин.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.

Оскільки при відсутності у спірному житлі понад встановлений законом строк, цей строк може бути продовжений за заявою відсутнього та з поважних причин лише у передбачених випадках, тому звернення із заявою про продовження такого строку, а також доведення наявності підстав для продовження такого строку, є правом відповідної особи, за обставинами цієї справи відповідача.

Самостійною підставою втрати право користування жилим приміщенням також може бути виїзд (переїзд) наймача до іншого постійного місця проживання (стаття 107ЖК Української РСР).

Представником позивача доведено факт непроживання більше шести місяців ОСОБА_1 у спірній квартирі без поважних причин, а отже, наявність підстав для визнання її такою, що втратила право користування спірною квартирою. Відповідачем не доведено наявність поважних причин відсутності у спірній квартирі понад шість місяців, чи наявність обставин, які б об`єктивно свідчили про те, що сторона позивача чинила перешкоди відповідачу у користуванні квартирою.

Судом також встановлено, що визнання відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою, є пропорційним способом захисту прав позивача, так як, як враховуючи той факт, що відповідач покинула спірну квартиру у 2013 році, не вживавала заходів для свого повернення та суду не надано доказів того, що якісь перешкоди щодо права користування вказаною квартирою відповідачу вчинялись, та з урахуванням того, що відповідач не скористалась правом надати суду відзив чи звернутись із зустрічним способом, призведе до ефективного відновлення його порушеного права.

Вказане узгоджується із практикою Верховного Суду у справі № 645/7374/18 від 21.10.2020 року.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. 71, 72 ЖК України, суд-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шевченківський районний відділ ГУДМС у м. Харкові про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямзадовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (квартирою), розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харкіського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Повний текст судового рішення виготовлено 01.11.2021 року.

Суддя: