КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,

УСТАНОВИВ:

у жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Volkswagen», модель Beetle, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1390 куб. см., що належить на праві власності ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості останнього перед товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50008196 від 15.04.2013, яка станом на 24.09.2019 становить 1 265 572,20 грн., шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 18 983,59 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що15.04.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №50008196, у якому зазначено, що договір між сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні Кредиту.

На підставі та на виконання вимог чинного законодавства та умов укладеного Кредитного договору, позивач надав відповідачу суму кредиту у розмірі 214 088,76 грн. - еквівалент суми кредиту в доларах США - 26297,60 долара США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п.2.2. Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.04.2018, для купівлі автомобіля марки «Volkswagen», модель Beetle, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1390 куб. см.

У Кредитному договорі сторони погодили, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до п. 1.3. Загальних умов кредитування.

Відповідач, згідно з п.1.2. Загальних умов, зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу Кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.

Окрім того, відповідно до п.1.6. Загальних умов зобов`язання відповідача перед позивачем за кредитним договором забезпечено Договором застави транспортного засобу №50008196 від 15.04.2013, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Маринець О.С., згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль марки «Volkswagen», модель Beetle, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1390 куб. см., що належить йому на праві власності.

17.04.2013 між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-13-00361.

Через неналежне виконання умов кредитного договору №50008196 від 15.04.2013 станом на 24.09.2019 відповідач свої зобов`язання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 1 265 572,20 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором №50008196 від 15.04.2013року, яка станом на 24.09.2019 року складає 1 265 572,20 грн., звернути стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на предмет застави.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Volkswagen», модель Beetle, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1390 куб. см., що належить на праві власності ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості останнього передтовариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50008196 від 15.04.2013, що станом на 24.09.2019 становила 1 265572,20 грн., шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., а також судовий збір в розмірі 18 983,59 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Василевської К.М., звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення по справі, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, розрахунок заборгованості позичальника здійснено неправильно, він є необґрунтованим і не доведеним. Позивачем пропущено строк позовної давності стосовно частини заборгованості, відповідно, вимоги стосовно стягнення зазначеної в позові частини заборгованості не можуть бути задоволені. Вимога позивача про стягнення збитків у розмірі 8 675,09 грн. є неправомірною, оскільки виконавчий напис від 08 квітня 2015 року був вчинений з порушенням вимог законодавства. Нарахування позивачем інфляційних втрат також суперечить нормам чинного законодавства, а вимоги про стягнення штрафу на підставі п.п. 8.2, 8.3 Кредитного договору заявлені поза межами строку позовної давності.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2019 року, яке набрало законної сили, було відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 50008196 від 15.04.2013.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Порше Мобіліті» - Чередніченко М.М. посилається на безпідставність її доводів, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що постановою Верховного Суду від 09 червня 2021 року у цивільній справі №759/17465/18 встановлено обставини, якими спростовуються доводи відповідача щодо застосування строку позовної давності. Так, судом касаційної інстанції було встановлено, що ТОВ «Порше Мобіліті» про неможливість реалізації свого права (тобто порушеного права) на звернення стягнення на предмет застави та пов`язану із цим неможливість погасити існуючу заборгованість за кредитним договором за рахунок реалізації предмету застави дізналось 26 червня 2018 року, тобто з моменту, коли Верховний Суд прийняв постанову у справі №761/12539/15-ц, отже, для позивача перебіг позовної давності почався саме з дати, коли рішенням суду касаційної інстанції, що набрало законної сили, виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

Доводи відповідача щодо невірності розрахунку заборгованості вважає голослівними, оскільки останнім не було надано суду власного контр розрахунку або ж доказів на спростування розрахунку позивача.

Нарахування позивачем інфляційних втрат та штрафу вважає таким, що відповідає умовам Кредитного договору та вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бабенко Я.В. підтримала апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» відмовити.

Представник позивача ТОВ «Порше Мобіліті» - адвокат Чередніченко М.М. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, підтримавши викладене ним у відзиві.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 15.04.2013 між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №50008196 на суму 214088,76 грн. (еквівалент суми кредиту в доларах США 26297,60 дол. США), строком - 60 місяців, процентна ставка - 9,90% змінна відповідно до статті 2.2 Загальних умов кредитування, цільове призначення - придбання автомобіля «Volkswagen», модель Beetle, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1390 куб. см.

Згідно Графіку погашення кредиту, повернення кредитних коштів має відбуватись частинами щомісячно.

Також сторони підписали Загальні умови кредитування, як додаток до Кредитного договору №50008196 від 15.04.2013.

27.04.2013 року між сторонами у справі був укладений нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу №50008196, предметом якого став автомобіль «Volkswagen», модель Beetle, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1390 куб. см. Заставою за цим договором забезпечено вимоги заставодержателя за кредитним договором №50008196 від 15.04.2013, укладеним між сторонами.

Судом першої інстанції встановлено, що заборгованість за кредитним договором станом на 24.09.2019 року становила 1 265 572,20 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ТОВ «Порше Мобіліті», суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов Кредитного договору, укладеного з ТОВ «Порше Мобіліті» станом на 24.09.2019 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 1 265 572,20 грн. Суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати погашення заборгованості заКредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет застави, відповідно до умов Договору застави, на підставі ст.ст. 572, 590 ЦК України, ст. ст. 17, 19, 20 Закону України «Про заставу» та погодився із способом звернення стягнення на предмет застави, що запропонований позивачем. При цьому, суд першої інстанції встанови, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки перебіг позовної давності почався з моменту коли ТОВ «Порше Мобіліті» дізнався про порушення свого права на звернення стягнення на предмет застави, а саме - з моменту прийняття Верховним судом постанови про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави таким, що не підлягає виконанню, тобто з 26.06.2018року.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 15.04.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 50008196, в якому зазначено, що Договір між сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні Кредиту.

На підставі та на виконання вимог чинного законодавства та умов укладеного Кредитного договору позивач надав відповідачу суму кредиту у розмірі 214 088 грн. 76 коп., що було еквівалентом 26 297, 60 дол. США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п.2.2. Загальних умов кредитування є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.04.2018 року, для купівлі автомобіля марки «Volkswagen», модель Beetle, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1390 куб. см.

В Кредитному договорі сторони погодили, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуються до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно : п. 1.3 Загальних умов кредитування.

Окрім того, відповідно до п. 1.6. Загальних умов кредитування, зобов`язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за Кредитним договором № 50008196 від 15.04.2013 року було забезпечено Договором застави 50008196 від 27.04.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.C., зареєстрованим в реєстрі за № 853, згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль марки «Volkswagen», модель Beetle, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1390 куб. см., що належав йому на праві власності.

Положеннями п. 1.4.1. Загальних умов сторони погодили, що повернення Кредиту здійснюється відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця.

Відповідно до положень п. 1.4.2 Загальних умов кредитування, до 10 числа кожного місяця ТОВ «Порше Мобіліті» надсилає відповідачу відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіка погашення кредиту.

Крім того, відповідно до Кредитного договору, між ПАТ «СК Українська страхова група», як страховиком та ОСОБА_1 , як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування 28-0199-13-00361 від 17.04.2013 року, вигодо набувачем за яким виступає ТОВ «Порше Мобіліті».

Пунктом 10.4 Загальних умов кредитування передбачено, що додатковий кредит надається компанією позичальнику шляхом перерахування компанією на користь страхової компанії, зазначеної у Кредитному договорі або іншому документі, грошових коштів за страхові премії відповідно до Договору страхування, що підлягають сплаті компанією рівними місячними платежами.

Умовами п. 10.10.3. Загальних умов кредитування до Кредитного договору року визначено, що повернення Додаткового кредиту здійснюється Позичальником в повному обсязі в строки, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту.

На виконання умов Кредитного договору та Договору страхування позивач сплачував страхові платежі страховику на користь відповідача, проте в порушення п. 10.10.3. Загальних умов кредитування повернення Додаткового кредиту позичальником в повному обсязі в строки, встановлені графіком погашення кредиту не було здійснено.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТВ «Порше Мобіліті» зазначав, що станом на 24.09.2019 року розмір заборгованості позичальника за Кредитним договором становить 1 265 572,20 грн. і складається з:

- простроченої заборгованості з оплати періодичних платежів за кредитом в сумі 130 273, 18 грн., з яких:

59 565,90 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів кредитом;

8 515,28 грн. - сума 3% річних за час прострочення по сплаті чергових платежів кредитом;

62 192,00 грн. - сума інфляційних втрат за час прострочення по сплаті чергових платежів за Кредитом.

- простроченої заборгованості з оплати періодичних платежів за додатковим Кредитом в сумі 204 840, 79 грн., з яких:

146 732, 57 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів додатковим Кредитом;

12 872,56 грн. - сума 3% річних за час прострочення за додатковим Кредитом;

45 235,66 грн. - сума інфляційних втрат за час прострочення за додатковим Кредитом.

- заборгованості з дострокового повернення Кредиту в сумі 872 111, 27 грн., з яких:

471 138, 20 грн. - сума заборгованості за Кредитом;

739,19 грн. - сума 3% річних;

337 233,88 грн. - сума інфляційних втрат.

- штрафу на підставі п. 8.2 кредитного договору у розмірі 20% суми кредиту розмірі 42 817, 75 грн.;

- штрафу на підставі п. 8.3 кредитного договору у розмірі 6 854, 13 грн.

- збитків на підставі пункту 8.5 кредитного договору у розмірі 8 675, 09 грн.

Заперечуючи проти вказаного розрахунку, відповідачем не подано доказів на його спростування чи власного контррозрахунку.

Доводи відповідача щодо безпідставного нарахування позивачем штрафів не можуть бути взяті до уваги з огляду на таке.

Відповідно до п. 8.2 Загальних умов, сторони Кредитного договору погодили, що у разі порушення відповідачем терміну повернення Кредиту або Додаткового кредиту відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20 % від суми кредиту.

На підставі вказаного пункту договору відповідачу нарахований штраф у розмірі 42 817, 15 грн.

Крім того. п. 8.3 Загальних умов передбачено, що ТОВ «Порше Мобіліті» направляє позичальнику перший лист щодо сплати штрафу у розмірі еквівалента 15 євро або 20 доларів за кожен випадок порушення позичальником умов статей 5.3., 5.2.. 5.З.. 5.4. Якщо позичальник у розумний строк після направлення першого листа продовжує порушувати вказані статті, позивач направляє другий лист. У такому випадку штраф за порушення позичальником умов статей 5.1., 5.2., 5.3., 5.4. складатиме еквівалент 20 евро або 25 доларів. Якщо позичальник у розумний строк після направлення другого листа продовжує порушувати вказані статті, кредитор має право направити третій лист. У такому випадку штраф за порушення позичальником умов статей 5.1., 5.2., 5.3., 5.4. складатиме еквівалент 25 евро або 30 доларів. Позичальник зобов`язується сплатити всі вищевказані штрафи протягом строку відповідно до Кредитного договору або у строки, окремо вказані позивачем.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем передбачених Кредитним договором обов`язків відповідачу неодноразово направлялись вимоги про сплату заборгованості та рахунки-фактури на сплату штрафу. (том 1 а.с. 135-161)

Відповідно до положень Кредитного договору за направлення вимог відповідачу нараховано штрафні санкції в розмірі 6 854, 13 грн.

Таким чином, нарахування позивачем вказаних штрафів було узгоджено сторонами при підписанні Кредитного договору.

За змістом частини 1 статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 8.5 Загальних умов кредитування передбачено, що збитки, заподіяні у зв`язку неналежним виконанням Кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Нормами ч. ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а :також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її траво не було порушене (упущена вигода).

Враховуючи факт порушення відповідачем умов Кредитного договору, для забезпечення відновлення порушеного відповідачем права ТОВ «Порше Мобіліті» були понесені витрати за Договором про надання колекторських послуг від 01 серпня 2011 року, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» надало ТОВ «Порше Мобіліті» послуги щодо забезпечення звернення стягнення на Предмет застави відповідно до вимог чинного законодавства України в позасудовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса на Договорі застави, відкриття виконавчого провадження, вжиття заходів, спрямованих на представництво інтересів позивача у виконавчому провадженні, з метою стягнення з боржника заборгованості за Кредитним договором, які згідно Акту наданих послуг № 17 від 30.09.2014 року становлять 170,20 грн.. згідно Акту наданих послуг № 17 від 31.10.2014 року становлять 3 553,79 гри., згідно Акту наданих послуг № 20 від 28.11.2014 року; становлять 1 051,10 грн. (том 1 а.с. 115-134) Крім того, згідно рахунку № 23 від 08.04.2015 року позивач сплатив приватному нотаріусу Маринець О.С. 3900,00 грн. за вчинення виконавчого напису.

Той факт, що в подальшому постановою Верховного Суду від 26.06.2018 року виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню, не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача понесених збитків.

Нарахування позивачем інфляційних втрат не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що за умовами договору сума платежу визначена у гривні в еквіваленті до іноземної валюти і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінюється, тобто залишається гривневим, то відповідно до частини другої 625 ЦК України боржник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання даного зобов`язання.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 11 листопада 2019 року у справі № 910/15951/18.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" та ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до вимог ст.ст. 19, 24 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, а коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України).

Отже, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором від 15.04.2013 року у розмірі 1 265 572,20 грн. наявні підстави звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Volkswagen», модель Beetle, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1390 куб. см.,шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно строку позовної давності, який на думку відповідача, було пропущено позивачем, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність таких доводів.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що 08.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. було вчинено виконавчий напис щодо стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 543 333,32 грн. шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Вказаний виконавчий напис був чинним до прийняття Верховним Судом Постанови від 26.06.2018, якою скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2016 та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 19.07.2016 та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено, а виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи те, що з 08.04.2015 (дня вчинення виконавчого нотаріусом про звернення стягнення на предмет застави) по 26.06.2018 (з моменту прийняття Постанови Верховним Судом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню) право позивача щодо задоволення своїх майнових вимог за рахунок переданого в заставу майна порушене не було, а було захищене чинним у вказаний період виконавчим написом нотаріуса, перебіг позовної давності почався саме з моменту коли судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що виконавчий напис, яким позивач задовольнив свої кредиторські вимоги, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 10.12.2018 року у справі № 372/2017/13-ц.

Таким чином, перебіг позовної давності почався з моменту коли ТОВ «Порше Мобіліті» дізнався про порушення свого права на звернення стягнення на предмет застави, а саме - з моменту прийняття Верховним судом Постанови про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави таким, що не підлягає виконанню, тобто з 26.06.2018, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не можуть бути визнані підставою для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, тому апеляційним судом відхилені.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення районного суду не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко