Єдиний унікальний номер справи 183/7237/21
Провадження № 2/183/3733/21

У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

23 жовтня 2021 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області
Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майна Г.Є., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського округу Бака Оксана Василівна, про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, -
Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 175, 176, 177 ЦПК України, виходячи з такого.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач, звертаючись до суду, порушує питання про розподіл спільного сумісного майна подружжя та визнання за кожним з них права власності на частину цього майна.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
Проте, всупереч вимогам зазначеної норми ЦПК України, ціну позову позивачем в позовній заяві взагалі не зазначено.
Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження дійсної вартості майна на час звернення позивача до суду.
Оскільки в матеріалах справи відсутній актуальний звіт про оцінку вартості майна, то визначити точну ціну позову не убачається можливим. Оскільки визначення ціни позову це обов`язок, а не право позивача, то останньому необхідно визначити ціну позову за правилами п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, з наданням доказів, якими буде підтверджуватися установлена позивачем ціна позову.
Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із Законом України "Про державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні з 01 січня 2021 року становить 2 270,00 грн. Тож, при поданні позову позивач повинен був сплатити за майнову вимогу судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 908,00 грн. та не більше 11 350,00 грн.
Ураховуючи, що пред`явлений позивачем позов відноситься до позовів майнового характеру, ціна позову ним не вказана, суд позбавлений можливості перевірити вірність ставки сплаченого позивачем судового збору.
З огляду на те, що судовий збір за подання позовної заяви з вимогою про визнання права спільної сумісної власності на майно визначається з урахуванням дійсної вартості майна, позивач повинен надати суду документ про сплату судового збору за ставкою, що підлягала сплаті при поданні позову, виходячи з вартості майна на день подачі позову.
Окрім того, одночасно з поданням позовної заяви, позивачем було подано до суду клопотання, у якому вона просить суд розстрочити їй сплату судового збору за майновою вимогою до моменту витребування у відповідача копій правовстановлюючої і технічної документації на майно, та замовлення у експерта аналізу на предмет встановлення актуальної вартості спірного майна.
Ознайомившись із поданим клопотанням позивача, приходжу до висновку, що у його задоволенні слід відмовити, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
З аналізу вказаних норм законодавства, випливає, що особа, яка заявляє клопотання про розстрочення сплати судового збору, повинна навести у своєму клопотанні доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Таким чином, єдиною підставою для розстрочення сплати судового збору є майновий стан сторони.
Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI та ст. 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Між тим, позивачем не надано жодних доказів, що її майновий стан на час звернення з даним позовом до суду не дозволяє їй сплатити судовий збір або його сплата поставить її в тяжке матеріальне становище.
На підставі викладеного, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача про розстрочення сплати судового збору.
Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до Порядку засвідчення копій документів, визначеного пунктом 5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, "Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2020, прийнято наказом Державного підприємства «Український науководослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 01 липня 2020 року № 144, набрав чинності з 01 вересня 2021 року), відмітка про засвідчення копії документа складається з таких слів: «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій». Зазначеним вище способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа. Разом з тим, якщо копія документа охоплює декілька сторінок, позивач має право прошити та пронумерувати його копію та засвідчити належним чином лише останню його сторінку, аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 761/5894/17.
У порушення зазначених вимог, позивачем надані копії письмових доказів, які долучаються ним до позовної заяви, для направлення відповідачеві та третій особі, які не засвідчені ним у порядку, встановленому чинним законодавством, зокрема не зазначено про відповідність копії письмового доказу оригіналу, дати такого засвідчення, прізвища, імені та підпису особи, яка завіряє ці копії.
З урахуванням зазначеного, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху з повідомленням про це позивача і наданням їй строку для усунення зазначених недоліків її позовної заяви сім днів з дня отримання копії даної ухвали, - шляхом надання суду позовної заяви у новій редакції, оформленої відповідно до вимог чинного законодавства із зазначенням ціни позову, з посиланням на докази, якими підтверджується ціна позову, наданням цих доказів в оригіналі або у засвідчених позивачем копіях для долучення до матеріалів справи та направлення усім учасникам справи, з поданням копії позовної заяви у новій редакції для направлення усім учасникам справи, з наданням всіх копій письмових доказів, які долучаються позивачем до позовної заяви, засвідчених нею у порядку, встановленому чинним законодавством, із зазначенням про відповідність копії письмового доказу оригіналу, дати такого засвідчення, прізвища, імені та підпису особи, яка завіряє ці копії, для направлення відповідачеві та третій особі, а також додаткової сплати судового збору (за необхідності) за вимогу майнового характеру у розмірі, встановленому чинним законодавством, з урахуванням ціни позову, визначеної позивачем, з поданням оригіналу платіжного документу про його сплату для долучення до матеріалів справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136, 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя,-
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочення сплати судового збору - відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.
Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки її позовної заяви у семиденний строк з моменту отримання копії ухвали - шляхом надання суду позовної заяви у новій редакції, оформленої відповідно до вимог чинного законодавства із зазначенням ціни позову, з посиланням на докази, якими підтверджується ціна позову, наданням цих доказів в оригіналі або у засвідчених позивачем копіях для долучення до матеріалів справи та направлення усім учасникам справи, з поданням копії позовної заяви у новій редакції для направлення усім учасникам справи, з наданням всіх копій письмових доказів, які долучаються позивачем до позовної заяви, засвідчених нею у порядку, встановленому чинним законодавством, із зазначенням про відповідність копії письмового доказу оригіналу, дати такого засвідчення, прізвища, імені та підпису особи, яка завіряє ці копії, для направлення відповідачеві та третій особі, а також додаткової сплати судового збору (за необхідності) за вимогу майнового характеру у розмірі, встановленому чинним законодавством, з урахуванням ціни позову, визначеної позивачем, з поданням оригіналу платіжного документу про його сплату для долучення до матеріалів справи.
У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена лише в частині визначення розміру судових витрат до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги заявником протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем отримання її копії, в іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена і підписана 23 жовтня 2021 року.

Суддя Г.Є. Майна