Справа № 158/2167/21
Провадження № 2/0158/589/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,

за участю секретаря- Оніщук Н.Є.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідачів - адвоката Жуковського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 30.01.2021 року о 16 год. 00 хв. в с. Метельне по вул. Наливайка, Ківерцівського району Волинської області, між ним та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виникла конфліктна ситуація, після якої останніми було викликано працівників поліції та повідомлено про те, що ОСОБА_1 керує автомобілем марки «Шкода Фабія», д.н.з. « НОМЕР_1 », перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

В подальшому, на виклик ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прибули працівники ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області та, за свідченнями відповідачів, склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.03.2021 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що надання відповідачами працівникам поліції неправдивої інформації щодо обставин 16.03.2021 року, принизило його честь і гідність та ділову репутацію, оскільки він є військовослужбовцем і вищевказані події негативно впливають на його авторитет серед колег та керівництва в цілому.

Зазначає, що діями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 йому спричинена моральна шкода, яку оцінює в розмірі 60000 грн. та просить стягнути з відповідачів в рівних частинах по 30 000 (тридцять тисяч) з кожного.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.08.2021 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. (а.с.23)

16.09.2021 року представником відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - адвокатом Жуковським В.В. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки повідомлення в поліцію про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не можна вважати поширенням інформації, що принижує честь, гідність чи ділову репутацію, у зв`язку з чим в задоволенні позову просить відмовити (а.с.36-41).

21.09.2021 року позивачем ОСОБА_1 подана заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить відповідачів спростувати недостовірну інформацію, шляхом подання оголошення в газету «Волинь» з офіційним спростуванням свої свідчень (а.с.46).

Цього ж числа, позивачем ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив, у якому заперечує наданий відповідачем відзив.

27.09.2021 року представником відповідачів - адвокатом Жуковським В.В. подано заперечення, у якому в задоволенні позову просить відмовити у зв`язку з явно необґрунтованою позовною заявою.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.10.12021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вказав, що відповідачі наносять шкоду йому та матері (витоптують город, скошують траву без відома). Стверджує, що такі дії носять системний характер.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав.

Представник відповідачів - адвокат Жуковський В.В. в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, та у письмових запереченнях; просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Зі слів представника ОСОБА_3 - адвоката Жуковського В.В., останній перебуває на лікуванні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.03.2021 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.17).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.03.2021 року відносно ОСОБА_1 .

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно принципу, закладеного у ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно ст. ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» (далі - Постанова) під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Як роз`яснено п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 19 вищевказаної постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

В силу ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 не заперечується факт керування транспортним засобом. Свідок - відповідач по справі ОСОБА_3 висловив свою думку щодо можливого перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння. Інший свідок - відповідач ОСОБА_2 показав, що ОСОБА_1 за зовнішніми ознаками перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вказані обставини були наведені відповідачами у судовому засіданні. На думку суду, висловлювання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо можливого перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння є їх оціночним судженнями, які не можливо перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, навіть якщо такі судження є хибними, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 1 ст. 4 ЦПК України встановлює кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний встановити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 560/898/16-ц.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумцій щодо фактів.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 , всупереч наведеним нормам процесуального права, не довів «поза розумним сумнівом» на підтвердження тієї обставини, що поширена відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 інформація щодо нього є недостовірною та розповсюджена з метою приниження його честі, гідності та ділової репутації, що свідчить про безпідставність заявлених ним позовних вимог, суд приходить до висновку, що в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації слід відмовити.

Подані ОСОБА_1 докази, а саме копія посвідчення (а.с.9), копія акту № 118/5 про нещасний випадок, пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби (а.с.10-11), копія акту спеціального розслідування нещасного випадку (а.с.12-15), копії службової характеристики від 14.05.2021 року (а.с.19) не є такими доказами, які можуть бути покладені в основу рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 201, 277, 297, 299 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 12.11.2021 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч