Справа № 594/1371/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А.

при секретарі: Окулянко У.Г.

з участю:

представника відповідача адвоката Цепіщук В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати адіментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що 02 грудня 2002року Борщівським районним судом Тернопільської області прийнято рішення у справі № 2-755/02 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства та за її заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яким вирішено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 04 березня 2002 року і до її повноліття, та того ж дня видано виконавчий лист.

Вказаний виконавчий лист при надісланні його до Борщівської ДВС було втрачено, у зв`язку з чим вона 29.11.2011 звернулася до суду з заявою про видачу їй дублікату виконавчого листа, який подала до Борщівської ДВС, та він по сьогодні знаходиться на виконанні, однак аліментів вона не отримує.

Поряд з тим зазначила, що сума пені за прострочення сплати адіментів за 2018-2020 роки, за її власними підрахунками, складає 205748, 65 грн. Однак, зважаючи на те, що сума неустойки (пені) не може бути більшою, ніж 100 % заборгованості по сплаті аліментів, з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплату аліментів у розмірі 100% заборгованості по сплаті аліментів, а саме в розмірі 48002, 89 грн.

А тому, просила стягнути з відповідача в її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 48002, 89 грн.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

Ухвалою Борщівського районного суду від 02 червня 2021 року задоволено заяву представника відповідача адвоката Цепіщук В.М., постановлено подальший розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено таку до розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, при цьому зазначила, що позов підтримує.

Представник відповідача адвокат Цепіщук В.М. в судовому засіданні позов визнав частково. При визначенні суми пені просив суд врахувати незадовльний матеріальний стан відповідача, оскільки такий не працює, у зв`язку з чим просив суд розмір заборгованості зменшити.

За таких обставин, заслухавши представника відповідача, дослідивши доводи сторін, докази, надані такими, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2002 року у цивільній справі №2-755/02, постановлено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 04 березня 2002 року і до її повноліття.

На підставі вищевказаного рішення, яке набрало законної сили, Борщівським районним судом Тернопільської області 23 грудня 2011 року видано виконавчий лист.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з прецендентною практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частин 1-2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц у статті 196 СК України не встановлено будь -яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Також у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки ( пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні про стягнення адміентів з ОСОБА_2 , наданого Борщівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 21 вересня 2020 року станом на 01 вересня 2020 року така складає 48002,89 грн. Розмір встановлених щомісячних платежів становить: з січня по березень 2018 року - 1274 грн., з квітня по листопад 2018 року 1495, 75 грн., з січня по березень 2019 року 1247, 50 грн., за квітень 2019 року 1709, 50 грн., з травня по червень 2019 року 1409, 50 грн., за липень 2019 року 1367, 25 грн., за серпень 2019 року 1667, 25 грн., за вересень 2019 року 1367, 25 грн., з жовтня по грудень 2019 року 1728, 50 грн., з січня по березень 2020 року 1692 грн., за червень 2020 року 1686, 50 грн., з липня по серпень 2020 року 1843, 25 грн.

З наведеного позивачем розрахунку пені за прострочення сплати адіментів, вбачається що сума такої складає 205748,65 грн.

Однак, зважаючи на те, що сума неустойки (пені) не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по сплаті аліментів на дітей, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплату аліментів у розмірі 100% заборгованості по сплаті аліментів, а саме в розмірі 48002, 89 грн.

Суд погоджується з обчисленням пені у розмірі 48002, 89 грн., оскільки він відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З наданих стороною відповідача довідок виконкому Рукшинської сільської ради Дністровського району Чернівецької області за №№ 967-969 вд 21.09.2021р. слідує, що відповідач разом з дружиною та матір`ю проживає в с. Рукшин в житловому будинку, який належить його матері, ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається.

Такі обставини суд не розцінює як такі, що свідчать про незадовільний матеріальний стан відповідача, що в свою чергу унеможливлює ним сплату пені за допущену заборгованість по аліментам.

Дані органу місцевого самоврядування щодо матеріального стану відповідача суд не розцінює як об`єктивні, оскільки виконавчий орган місцевого самоврядування не є установою, яка наділена функціями обліку працевлаштування, зайнятості, обліку джерел отриманих громадянами доходів. Реєстрація відповідача на території сільської ради жодним чином не свідчить про його зайнятість чи роботу, в тому числі і фактичне проживання в іншій місцевості як свідчать матеріали справи, зокрема, поштові повідомлення про причини неможливості вручення відповідачу судових повісток про виклик до суду, останній за місцем реєстрації впродовж значного терміну є відсутнім, що в свою чергу свідчить про те, що постійно за місце реєстрації такий не проживає.

Наразі загальновідомими фактами в державі є робота та проживання громадян за місцем, яке є відмінним від місця офіційної реєстрації, робота та проживання громадян держави за її межами, що не може обліковуватись органом місцевого самоврядування за місцем офіційної реєстрації місця проживання.

Наведені стороною відповідача обставини жодним чином не свідчить про втрату ним працездатності, можливості отримувати дохід з інших джерел.

При цьому, суд враховує поведінку відповідача протягом усього часу з моменту постановлення рішення про стягнення аліментів, а саме те, що такі ним сплачувались вкрай рідко та не в повному об`ємі.

Про зміну сімейного та матеріального стану відповідач заявляє виключно за обставин захисту позивачем інтересів та прав їх спільних дітей на належні умови утримання, шляхом звернення до суду. Що в свою чергу суд розцінює виключно як намагання відповідача уникнути встановлених законом та судовими рішеннями обов`язків щодо утримання дітей.

Згідно ст.5 п.1 ч.3 ЗУ Про судовий збір позивач звільнена від сплати судового збору, тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 904 грн.

Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 180, 191, 196, 197 СК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несплату аліментів за рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2002 року у справі №2-755/02 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з січня 2018 року по серпень 2020 року в сумі 48002 (сорок вісім тисяч дві) грн 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 904 (дев`ятсот чотири) грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька с.Вигода Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуюча: