ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2141/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В. розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовомОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції, треті особи: Державний нотаріус Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Трапезнікова Зінаїда Олексіївна, Державний нотаріус Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Майданник Ігор Віталійович, про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є спадкоємицями майна нерухомого майна, яке залишилося після смерті їх батька ОСОБА_3 . Для оформлення спадщини вони звернулися до нотаріальної контори, проте, останнім було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки постановою відділу державної виконавчої служби у Дарницькому районі від 06.12.2001 в рамках виконавчого провадження №240254 на майно спадкодавця накладено арешт. Позивачі зверталися з заявами до відповідача про скасування арешту, оскільки останній порушує їх права як власників, проте отримали відмову. В зв`язку з чим позивачі звернулися до суду з даним позовом, оскільки арешт майна порушує їх права і останні не можуть оформити спадщину, яка їм належить.

Ухвалою суду від 10.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є доньками ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с. 21, 25/.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.20/.

Після смерті батька, позивачі звернулися з заявами про прийняття спадщини, що залишилася після його смерті, на підставі чого Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу №241 /а.с. 32/.

18.04.2016 державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на нерухоме майно спадкодавця накладено арешт /а.с.31/.

10.06.2016 ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою про надання інформації щодо наявності та підстав накладеного арешту на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 /а.с.38/, на яку 07.07.2016 Дарницьким РВ ДВС м. Київ було надано відповідь, відповідно до якої вбачається. Що надати такі відомості неможливо, оскільки виконавчих проваджень відносно ОСОБА_3 не зареєстровано, а виконавчі провадження, які знаходилися на виконанні у 2001 році знищені за строком давності /а.с.39/.

23.10.2020 позивачі звернулися до відповідача з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, проте листом від 30.10.2020 останнім було відмовлено у вчиненні такої дії, оскільки на даний час виконавчих проваджень відносно ОСОБА_3 на виконанні не перебуває, а виконавчі документи за 2001-2004 роки не значаться та не відображаються в автоматизованій системі виконавчого провадження, а тому пошук виконавчого провадження для з`ясування обставин та інформації щодо накладеного арешту не вбачається за можливе /а.с.57/.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз`яснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

На сьогодні позивачі повинні оформити право власності, проте через наявність арешту позбавлені можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. ч . 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивачів, внаслідок чого останні позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вище наведеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 264, 268, 265, 212 -218, ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції, треті особи: Державний нотаріус Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Трапезнікова Зінаїда Олексіївна, Державний нотаріус Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Майданник Ігор Віталійович, про зняття арешту - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м. накладений відповідно до постанови АА240254 від 06.12.2001 винесеної Відділом державної виконавчої служби у Дарницькому районі.

За рахунок бюджетних асигнувань стягнути з Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві /м. Київ, вул. Заслонова, 16, код 34968768/ на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 /, ОСОБА_2 / АДРЕСА_3 / судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення складено 14.01.2021.

Суддя: Л.В.Комаревцева