Справа №: 343/54/21
Провадження №: 2/0343/167/21
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 січня 2021 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано Франківської області Тураш В. А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди ,-

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2021 року в Долинський районний суд поступила позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Дана позовна заява підписана на підставі ордеру - ОСОБА_3 .

У відповідності до позовної заяви позивачка просить:

Стягнути на її користь з ОСОБА_2 , який мешкає: с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області суму матеріального збитку, яка складає 9721,00грн.

Стягнути на її користь з з ОСОБА_2 , який мешкає: с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області 100000,00грн., відшкодування моральної шкоди.

Стягнути на її користь з з ОСОБА_2 , який мешкає: с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області витрати на правову допомогу у відповідності до акту виконаних робіт та участі у судових засіданнях по справі адвоката.

Одночасно також подано заяву ОСОБА_1 про відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Дана заява також підписана відповідно до ордеру адвокатом Свинтицьким І.К.

Розглянувши матеріали вказаного позову та заяву про відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, з долученими копіями документів, приходжу до наступного висновку :

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України ( надалі ЦПК України) - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ст.48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За приписами ч.1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з висновком Конституційного Суду України (рішення від 8 квітня 1999 року №3-рп/99) за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Вимогами ч.ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України, передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

У відповідності до ч.4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Згідно пункту 20 Положення, ордер, який видається адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, обов`язково має містити підпис адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі цього ордера, та підпис керівника адвокатського бюро, адвокатського об`єднання і скріплений печаткою юридичної особи.

Відповідно до пункту 12.8 Положення, ордер повинен містити обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги.

Ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч.4 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Таким чином, повноваження адвоката, зокрема, стосовно підписання позовної заяви та подачу її в судові органи, повинно підтверджуватись домовленістю сторін - саме у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень. При цьому, право підпису позовної заяви є

виключним правом позивача, яке повинно надаватись представнику шляхом окремого визначення даної дії у договорі.

У відповідності до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи.

При цьому, суд зауважує, що право на подання позову не є тотожним праву представника на підписання від імені позивача позовної заяви.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №810/739/15.

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, та стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з позовною заявою до суду.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 31.05.2018 року у справі №813/4070/17.

З цього питання, також неодноразово висловлювалася Велика Палата Верховного Суду, яка зазначала, що реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13.03.2018 року у справі № 914/2772/16, від 21.03.2018 року у справі № 914/2771/16).

Як вбачається із поданих до суду позовної заяви та заяви про відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати - особистих підписів позивачки ОСОБА_1 , вони не містять. Позовна заява та заява про відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, підписані адвокатом Свинтицьким І.К., на підтвердження повноважень якого до позову додано ордер про надання правової допомоги від 30.12.2020року та угоду про надання правової допомоги та представництва №291/2/20 від 04.08.2020 року.

З оригіналу ордеру серії ІФ №019284 про надання правової допомоги від 30.12.2020 року, вбачається, що адвокат Свинтицький І.К., діє на підставі договору про надання правової допомоги /доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 291/20 від 04.08.2020 року. Ордер не містить реквізити: Обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги, у відповідності до пункту 12.8 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41.

Крім цього, угода про надання правової допомоги та представництва №291/2/20 від 04.08.2020 року - не містить в собі делеговане позивачкою право представнику (адвокату Свинтицькому І.К.) на підписання від її імені позовної заяви та заяви про відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

При цьому, слід враховувати практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

З вищевикладеного, приходжу до висновку про те, що до позовної заяви та заяви про відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, не додано належних та допустимих документів, що підтверджують повноваження

адвоката Свинтицького І.К. підписувати подані до суду позов та заяву про відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, від імені позивачки ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи те, що позовна заява та заява про відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, підписані особою, яка не має права їх підписувати, вважаю за необхідне позовну заяву та заяву про відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати повернути їй .

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62 , п. 1 ч. 4 ст. 185, 261 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - повернути особі, яка її подала - адвокату Свинтицькому Івану Казимировичу, м.Долина пр-т. Незалежності,2 Івано-Франківської області.

Заяву про відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати - повернути особі, яка її подала - адвокату Свинтицькому Івану Казимировичу, м.Долина пр-т. Незалежності,2 Івано-Франківської області

Роз`яснити особі, яка подала позовну заяву та заяву про відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати , адвокату Свинтицькому І.К., що повернення заяв не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для їх повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Долинського районного суду В.А. Тураш