Провадження №2/359/1858/2021
Справа №359/1897/21
09.11.2021 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Чирки С.С.,
при секретарі судового засідання Рожковій Ж.Р.
позивача ОСОБА_1
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені за несвоєчасну виплату аліментів
В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 27 червня 2008 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Від цього шлюбу у них народилися діти, донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 20 березня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано та вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2017 року.

В період часу з 25 жовтня 2013 року до 31 січня 2021 року ОСОБА_2 ухилявся від сплати призначених аліментів на утримання дитини.

Тому ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 117677,42 гривень та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 117677,42 гривень.

Ухвалою судді від 07 травня 2021 року (а.с.29) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року (а.с.45) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду, занесеної до протоколу судового засідання від 09 листопада 2021 року, був проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності відповідача.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та наполягала на його задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_4 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_5 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 20 березня 2018 року шлюб між сторонами був розірваний та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10).

30 квітня 2021 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_1 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.43).

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як роз`яснив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670 сво19), положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникнення заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладений обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_2 не подав жодного доказу на підтвердження того, що він належним чином сплачував аліменти на утримання його дітей. Натомість, в матеріалах цивільної справи міститься копія розрахунку заборгованості №7709 від 06 серпня 2021 року, зі змісту якого вбачається, що у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з жовтня 2017 року по січень 2021 року в розмірі 117500 гривень.

Крім того, у ОСОБА_2 виникла пеня за прострочення сплати аліментів в загальному розмірі 750720 гривень (за 2017 рік - 106950 гривень, за 2018 рік - 345780 гривень, за 2019 рік - 214380 гривень, за 2020 рік - 82680 гривень та за 2021 рік - 930 гривень).

Проте, згідно ч.1 ст.196 СК України розмір пені, що підлягає стягненню з боржника, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості аліментів.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 117500 гривень. У зв`язку з тим, що розмір неустойки обмежений та не може перевищувати розмір заборгованості зі сплати аліментів, підстави для стягнення з відповідача грошових коштів в більшому розмірі відсутні.

Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога про стягнення заборгованості по аліментах, не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбаченийст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме та призведе до подвійного стягнення.

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.194 Сімейного кодексу України; нормативно-правовий акт № 2947-III від 10.01.2002 року ст. 194-195 СК Українитаст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 908 гривень.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені за несвоєчасну виплату аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 117 500 гривень.

В задоволенні вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст заочного рішення складено 15 листопада 2021 року.

Суддя Чирка С.С.