Справа № 283/2688/20
Провадження №2/283/184/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2021 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області під головуванням судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., за участю позивача, її представника - адвоката Дмитрієва А.І., відповідача - ОСОБА_1 , її представника - адвоката Барановського І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4 . Після смерті матері, від своїх племінниць - відповідачів по справі, їй стало відомо, що ОСОБА_4 залишила заповіт і він знаходиться на зберіганні у відповідачів. Про те, що її внесено до заповіту, племінниці їй не повідомили, а сам заповіт вона побачила лише у листопаді 2020 року, після закінчення строку на прийняття спадщини.

Заяву про прийняття спадщини не подавала, бо, повіривши відповідачам, що не включена до заповіту, не хотіла втручатись у останню волю своєї матері. Дізнавшись про те, що матір визначила її одним із спадкоємців, вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, постановою № 251/02-31 від 27.11.2020 нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії.

Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки не знала, що вона, як спадкоємець, внесена матір`ю до заповіту, а також нотаріус не повідомила її про те, що вона є спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом, у зв`язку з чим просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 17.12.2020 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 годину 19.01.2021.

29.12.2020 та 25.01.2021 від відповідача ОСОБА_1 надійшло заперечення на позов (відзив).

26.02.2021 представник позивача подав клопотання про витребування доказів - спадкової справи до майна ОСОБА_4 .

Ухвалою від 26.02.2021 було задоволено клопотання представника позивача, витребувано копію спадкової справи, відкладено підготовче судове засідання на 23.03.2021.

Ухвалою від 23.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15.04.2021.

Ухвалою від 15.04.2021 було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Барановського І.І. та повернуто розгляд справи до підготовчого провадження, підготовче судове засідання призначено на 21.05.2021.

Ухвалою від 13.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10.08.2021, яке відкладалось на 07.10.2021 та 05.11.2021.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні 15.04.2021 повідомила, що не отримала копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, заявила клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження. Судом клопотання було задоволено, визначено відповідачеві строк для подання відзиву, однак відповідач ОСОБА_3 в подальші судові засідання не з`являлась, із заявами та клопотаннями до суду не зверталась, відзиву на позовну заяву не подавала.

Доводи позивача

У судовому засіданні позивач та її представник позивні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник позивача наголосив, що позивач відвідувала матір, брала участь у витратах на її поховання. Відповідачі перешкоджали позивачеві у доступі до спадкового майна. Позивач знала про існування заповіту, однак не знала, що її ім`я також включено до нього. Нотаріус не повідомила позивача про наявність заповіту. Позивач дізналась про те, що вона також зазначена у заповіті лише після спливу строку для прийняття спадщини. Звернулась до нотаріуса через короткий проміжок часу після закінчення строку на прийняття спадщини.

Доводи відповідача

Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Барановський І.І. у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки, на їх думку, позивач не надала доказів на підтвердження позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що про заповіт бабуся, ОСОБА_4 , повідомила на своєму дні народження у 2017 чи 2018 році. Доступ до бабусиної квартири мали всі - і вона, і ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 . 19.04.2020, коли бабуся була у лікарні, то в її квартирі вони всі бачили заповіт, в тому числі і ОСОБА_2 . Кожен його прочитав, оригінал залишився у квартирі. А після смерті бабусі ОСОБА_3 забрала документи до себе. Зі слів ОСОБА_3 , її чоловік привозив копії документів позивачу. 07.10.2020 позивач їй показувала документи й казала, що їх привіз ОСОБА_7 . Розмова, що записана на диску і додана до справи, відбулася між нею та позивачем після того, як позивач звернулась до суду. Вона сама зателефонувала позивачці, щоб дізнатись чого вона подала до суду, хоч вона (позивач) й знала, що є заповіт. 07 жовтня 2020 року вона (відповідач) запрошувала позивача йти до нотаріуса разом, однак ОСОБА_2 відмовилась, бо перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Встановлені судом обставини

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , що видане Малинським РВ ДРАЦС, засвідчується, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Згідно з копією заповіту, 13.05.2016 ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належну їй на праві власності квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла в рівних частках кожному - дочці ОСОБА_2 , онукам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 58959849 (а.с. 6 зворот, 7).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Малинської державної нотаріальної контори від 27.11.2020 № 251/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вона пропустила передбачений законодавством шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини (а.с.8).

Спадкова справа щодо спадкодавця ОСОБА_4 зареєстрована у Спадковому реєстрі 07.10.2020 за № 66534352 ( а.с. 30).

На адвокатський запит представника позивача нотаріус повідомила, що спадкова справа заведена 07.10.2020 за заявою одного зі спадкоємців ОСОБА_4 ; про відкриття спадкової справи, про заповіт, складений ОСОБА_4 , нотаріус не повідомляла ОСОБА_2 через відсутність будь-яких даних про її особу; ОСОБА_2 не подавала як заяву про прийняття спадщини, так і про відмову від її прийняття; звернулась до нотаріуса після спливу 6-місячного строку для прийняття спадщини; 27.11.2020 вона подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину; в спадковій справі оригінал заповіту станом на 08.02.2021 відсутній ( а.с. 50).

Із матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_4 до дня смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 , інших осіб з нею не було зареєстровано (а.с. 63), заявами від 07.10.2020 та 12.10.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийняли спадщину (а.с. 64, 83); заявами від 27.11.2020 ОСОБА_2 просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири ОСОБА_4 та постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с. 87, 91).

Із аудіозапису телефонної розмови між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_1 встановлено, що позивач була обізнана про наявність заповіту ОСОБА_4 .

Допитана у якості свідка позивач ОСОБА_2 надала свідчення про те, що у квітні 2020 року зателефонувала матір і повідомила про погане самопочуття. Вона викликала швидку і матір забрали до лікарні. Три дні лікувалась. Матір просила не повідомляти ОСОБА_1 та її матір про хворобу. Однак позивач зателефонувала ОСОБА_1 і попросила приїхати. Вони ( ОСОБА_1 зі своєю матір`ю) приїхали до Малина та жили у квартирі ОСОБА_4 . Коли матір забрали до реанімації, то позивач зустрілась у лікарні з ОСОБА_3 , яка повідомила про те, що вона документи ОСОБА_4 забрала до себе. Похорони матері відбувались із її будинку. Через місяць після смерті ОСОБА_4 позивачу повідомила ОСОБА_3 , що є заповіт на двох осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . ОСОБА_3 змінила замки у квартирі. Вона попросила у ОСОБА_3 ключ, щоб забрати свої речі із квартири матері. В той же день приїхала ОСОБА_1 , це було 24 листопада, сказала, що вона власник квартири, і змінила замки. Через декілька днів чоловік ОСОБА_3 привіз їй документи, в тому числі і заповіт. Побачивши себе у заповіті, вона 27.11.2020 пішла до нотаріуса. На запитання пояснила, що про наявність заповіту на відповідачів дізналась через місяць після смерті матері. З мамою була у добрих стосунках, часто бачилась з нею. Смерть мами була неочікуваною. Мама казала, що хоче скласти заповіт на внучок. За маминого життя, ключів від її квартири позивач не мала. Коли мати перебувала у лікарні, то позивач приходила до квартири матері, але документами не цікавилась. Чоловік відповідача ОСОБА_3 передав їй документи приблизно 26 листопада 2020 року, навіщо це було зроблено саме тоді, їй не відомо. Для вирішення питання щодо прийняття спадщини у позасудовому порядку до відповідачів не зверталась.

Допитана в якості свідка відповідач ОСОБА_1 надала показання про те, що бабуся склала заповіт у 2016 році, брала у всіх копії документів, щоб йти до нотаріуса. Про заповіт бабуся всіх повідомила. Тітка (позивач у справі) приходила до бабусі щодня. Після смерті бабусі, тітка протягом літа телефонувала і запитувала, коли будуть відкривати спадщину. 07 жовтня 2020 року вона ( ОСОБА_1 ) приїхала до Малина , зустрілась із ОСОБА_2 , повідомила, що йде до нотаріуса, кликала йти разом, однак ОСОБА_2 відмовилась. ОСОБА_3 хворіла, сказала, що піде через тиждень до нотаріуса. Перед електричкою, вона знову заходила до ОСОБА_2 , все їй повідомила про те, в якого нотаріуса відкрила спадщину, що все вже проплатила, що їй ( ОСОБА_2 ) треба лиш подати заяву. По телефону також нагадували ОСОБА_2 , щоб не пропустила строк. Про заповіт тітка ( ОСОБА_2 ) знала, знали навіть двоюрідні про нього.

Свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що ОСОБА_4 її матір. У 2016 році ОСОБА_4 склала заповіт, всі про нього знали, але сам документ не бачили. Коли матір потрапила до лікарні, то їм про це повідомила ОСОБА_2 . Вони приїхали. Були у материній квартирі, туди ж прийшла ОСОБА_2 . Дочка ( ОСОБА_1 ) шукала материні ( ОСОБА_4 ) документи і знайшла заповіт у серванті. Дочка ( ОСОБА_1 ) сфотографувала його, а ОСОБА_2 сказала, що знає про нього давно. Матір хоронили з будинку ОСОБА_2 . На поминальному обіді, який був у будинку ОСОБА_2 , також обговорювали заповіт на трьох. Після 40-го обіду позивач телефонувала і запитувала, коли вони приїдуть. Повідомили, що 07 жовтня будеть. Коли приїхали 07 жовтня, ОСОБА_2 була в квартирі матері в стані алкогольного сп`яніння, до нотаріуса йти відмовилась. Ввечері зайшли зі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та повідомили їй, що відкрили спадкову справу і за все заплатили. Документи для спадщини їй особисто (свідку) для передачі ОСОБА_1 передав чоловік ОСОБА_3 (відповідачки). На запитання свідок пояснила, що ОСОБА_2 з матір`ю ( ОСОБА_4 ) проживали в одному місті, на відстані приблизно 4 км одна від одної. Матір кормила і вдягала ОСОБА_2 , а остання зловживала спиртним. ОСОБА_2 часто їй телефонувала і запитувала, коли приїде ОСОБА_1 , щоб подавати заяву на спадщину, бо в неї ( ОСОБА_2 ) нема коштів, а нотаріус сказав, що треба платити за відкриття справи. Коли дівчата ( ОСОБА_1 і ОСОБА_3 ) знайшли у квартирі ОСОБА_4 заповіт, то показали його ОСОБА_2 , яка також туди прийшла, однак та почала кричати, що треба «бабу рятувати». З 19 по 25 квітня ОСОБА_2 не приходила ні в лікарню, ні в квартиру до ОСОБА_4 . В цей період ОСОБА_3 й забрала всі документи до себе, щоб не пропали. З ОСОБА_2 вона (свідок) перебувала в непоганих відносинах, але через цей позов є трохи образа. ОСОБА_2 мала ключі від квартири ОСОБА_4 і після її смерті. Однак після 25 жовтня вони (свідок з відповідачем ОСОБА_1 ) забрали у неї ключі від квартири, бо вона «напалила» багато, але не сплачувала за послуги. Сусіди також скаржились на те, що вона набирає повну ванну води і затоплює сусідів. Через те, що вони забрали у ОСОБА_2 ключі, вона на них розсердилась.

Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом

Між сторонами виник спір щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

При вирішенні спору суд застосовує норми ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Стаття 1272 ЦК України визначає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її . За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як встановлено судом, та не оспорюється сторонами, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача та бабуся відповідачів - ОСОБА_4 , з дати її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина.

Позивач, як спадкоємець першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України), так і спадкоємець за заповітом від 13.05.2016 з урахуванням приписів ст. 1268-1270 ЦК України, у разі прийняття спадщини після смерті матері, за відсутності обставин, визначених у ч. 3 ст. 1268 ЦК України (тобто, постійно не проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини), повинна була у строк до 25.10.2020 звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак цього не зробила, тобто, пропустила строк для прийняття спадщини.

Позивач обґрунтовує поважність причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини необізнаністю про те, що вона, як спадкоємець, включена до заповіту, та неповідомлення нотаріусом про наявність заповіту і відкриття спадкової справи.

За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження N 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, зокрема, п оважними причинами пропуску строку визнається необізнаність спадкоємця про існування заповіту на його користь.

Суд, дослідивши письмові докази, подані позивачем на підтвердження позовних вимог, погоджується з позицією відповідача ОСОБА_1 , що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявності об`єктивних та істотних труднощів чи перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є дочкою, а, отже, спадкоємцем першої черги до майна спадкодавця ОСОБА_4 . Позивач та спадкодавець проживали в одному місці, підтримувала добрі родинні відносини, позивач регулярно навідувалась до спадкодавця та спілкувалась з нею. Позивач була обізнана з фактом смерті своєї матері - ОСОБА_4 та наявністю спадкового майна, а, отже, і з фактом відкриття спадщини на таке майно. Судом встановлено і факт обізнаності позивача про наявність заповіту матері після відкриття спадщини та до закінчення строку на її прийняття.

Відтак, незалежно від обізнаності позивача про зміст заповіту (наявність імені позивача як спадкоємця у тексті заповіту), позивач могла реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після смерті матері як спадкоємець першої черги за законом шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса у встановлений 6-місячний строк, тобто, якщо позивач бажала би прийняти спадщину, мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак цього не зробила.

Таким чином, суд вважає, що позивачкою не підтверджено належними доказами існування жоднихоб`єктивних, непереборних, істотних труднощів чи перешкод, які б завадили позивачу подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

У зв`язку з цим не мають істотного значення доводи представника позивача про неповідомлення позивачки нотаріусом про відкриття спадщини відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат».

Такий висновок суду узгоджується із позицією ВС, висловленою у постанові № 671/308/20від 29.06.2021.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Суд не проводить розподілу судових витрат між сторонами, оскільки відмовляє позивачці у задоволенні позову, а понесені нею витрати не підлягають розподілу, відповідачі про понесені судові витрати та їх розподіл не заявляли.

Керуючись ст.ст. 12, 23, 76, 81, 141, 258, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 15.11.2021.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя В. М. Хомич