КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 373/732/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» на заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року у складі судді Свояка Д. В.,

встановив:

27.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (далі - ТОВ «Київоблгаз Збут») звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «Київоблгаз Збут» надає послуги з постачання природного газу в Переяслав-Хмельницькому районі Київської області на підставі ліцензії на постачання природного газу (серія АЕ №299021) виданої 01.07.2015 постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ( НКРЕКП) №1588 від 21.05.2015.

Відповідно до п.17 ч.3 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу», НКРЕКП постановою №2496 від 30 вересня 2015 року затвердила Правила постачання природного газу (далі - Правила).

Згідно розділу ІІІ Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Між ТОВ «Київоблгаз Збут» та ОСОБА_1 укладено типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, фактом приєднання споживача ОСОБА_1 до його умов є споживання природного газу у період з 01.07.2015 по 02.03.2021 (дата відключення).

Заборгованість за газопостачання у відповідача виникла за період з 01.02.2020 по 02.03.2021. За вказаний період відповідач спожив 3327 м3. Загальна сума нарахування за спожиті куби становить 21 415,79 грн. На дату виникнення заборгованості у відповідача обліковувалася заборгованість в сумі 8 290,87 грн.

За період з 01.02.2020 по 02.03.2021 боржником сплачено в рахунок погашення заборгованості 10 538,30 грн. Залишок заборгованості становить 19 168,36 грн.

Розрахунок боргу виконано відповідно до цін і тарифів, які встановлені постановами Кабінету Міністрів України, НКРЕКП.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги з постачання природного газу в сумі 19 168 грн 36 коп, 3% річних - 80 грн 35 коп., інфляційні втрати - 325,86 грн, а також у відповідності до п. 4.9 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам пеню в сумі 352,91 грн, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Заочним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Київоблгаз Збут» просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що позивач з 01.07.2015 виступає постачальником природного газу для споживачів, розташованих в Київській області.

ОСОБА_1 направив на адресу газопостачальної організації заяву-приєднання лише 22.10.2019 року. До дати її повернення споживач безперебійно отримував послуги з газопостачання, з заявою про відмову від отримання даних послуг останній не звертався, що свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин.

До моменту повернення заяви-приєднання діяли фактичні договірні відносини, підтвердження яких відображено у «Фінансовому стані по о/р НОМЕР_1», а саме споживання природного газу та оплата рахунків. Фінансовий стан містить інформацію про наявність у споживача ЕІС-коду НОМЕР_2, що є прямим доказом наявності зобов`язань у відповідача перед позивачем.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги фінансовий стан по особовому рахунку відповідача, розрахунок заборгованості та підстави її виникнення.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 21.04.2017 ТОВ «Київоблгаз Збут» є постачальником природного газу для споживачів, розташованих в Київській області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої 21.04.2017 постановою НКРЕКП №527 від 21.04.2017 (а.с.9).

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Київоблгаз Збут» посилався на те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає позивач.

На підтвердження факту споживання газу та оплати рахунків вказаним відповідачем позивачем надано «Фінансовий стан» по о/р НОМЕР_1, абонент ОСОБА_1 , ЕІС -код НОМЕР_2, АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідно до вказаного документа сума заборгованості відповідача за оплату послуг з постачання природного газу за період з 01.02.2020 по 02.03.2021 становить 19 168,36 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення суми заборгованості, суд першої інстанції виходив з недоведеності тієї обставини, що між сторонами було укладено договір постачання природного газу, що саме відповідач є споживачем зазначених послуг, а також що такі послуги надавались позивачем. Суд визнав недопустимим доказом роздруківку із написом «Фінансовий стан», в якій зазначено «кількість людей- 3», що ставить під сумнів твердження про споживання природного газу саме відповідачем.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, який є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу (далі - Типовий договір).

Відповідно до п.1.3 Типового договору в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, це й договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору).

Відповідно до п.1. 4 Типового договору, ЕІС-код - персональний код ідентифікації Споживача як суб`єкта ринку природного газу, присвоєний йому в установленому порядку Оператором ГРМ, до газових мереж якого підключений об`єкт Споживача.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП 30.09.2015 №2496, підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема, наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу.

Як вбачається з наданого позивачем «фінансового стану» по о/р НОМЕР_1, останній містить ЕІС-код НОМЕР_2, що ідентифікує споживача як суб`єкта ринку природного газу.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано жодних заперечень з приводу відсутності договірних відносин між сторонами.

Відповідачем також не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що у нього наявні договірні відносини з іншим діючим постачальником природного газу.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на здійснення відповідачем оплати за надані послуги з постачання природного газу не в повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.02.2020 по 02.03.2021 виникла заборгованість в сумі 19 168,36 грн, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості з урахуванням 3% річних - 80 грн 35 коп. та інфляційних втрат - 325,86 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 352,91 грн у відповідності до п. 4. 9 Типового договору не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по пені, остання нарахована за період з 02.03.2021 по 04.03.2021.

Відповідно до пп.4 п. 3 розділу IIЗакону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється : нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з відповідними змінами і доповненнями, дію карантину або обмежувальних заходів встановлено на період з 12 березня 2020 року до 1 грудня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

З огляду на часткове задоволення позовних вимог (98,23%) , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 5 574,55 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» задовольнити частково.

Заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» заборгованість за оплату послуг з постачання природного газу в сумі 19 168,36 грн, 3% річних - 80,35 грн, інфляційні втрати - 325,86 грн, всього на загальну суму 19 574,57 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 574,55 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк