Справа №443/502/13-ц
Провадження №6/443/14/21
УХВАЛА

судового засідання

11 жовтня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

встановив:

Суть заяви.

ОСОБА_1 (заявник) звернувся до суду із заявою, в якій просить видати дублікат виконавчого листа за рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 23.12.2013 у справі №443/502/13-ц та поновити йому строк для пред`явлення цього виконавчого листа до виконання.

В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Жидачівського районного суду від 23.12.2013 задоволено його позов та вирішено стягнути з ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» у його користь 12 095,98 грн. На підставі рішення йому видано виконавчий лист від 21.02.2014, який ним скеровано до Шевченківського РВ ДВС у м. Києві. Однак він отримав лист з Жидачівського районного суду, з якого вбачається, що виконавчий лист по цій справі до суду не повертався. 16.02.2021 він отримав з Шевченківського РВ ДВС лист, з якого дізнався, що державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкриті виконавчого провадження по виконавчому листі від 21.02.2014 за №443/502/13-ц. Цю постанову направлено на адресу стягувача, проте повторно вище зазначений документ на виконання не надходив та на виконанні не перебуває. Жодного покликання на номер вихідної пошти та дату відправлення немає. У 2017 та 2018 він звертався до Шевченківського РВ ДВС з проханням повідомити його про те, коли він зможе отримати кошти по даному виконавчому листу, однак відповіді не отримав. Таким чином оригінал виконавчого листа від 23.12.2013 вважає втраченим. У лютому 2021 року він дізнався про причини не стягнення заборгованості, тому вважає, що у даному випадку ним пропущено строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заявник і його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник ПрАТ «Українська інноваційно-страхова компанія «Інвестсервіс» у судове засідання не з`явився, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не подав.

Зважаючи на те, що всі учасники судового провадження не з`явилися в судове засідання, тому відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши викладені у поданні аргументи, доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Згідно з виконавчим листом від 23.12.2013 у справі №443/502/13-ц, стягнуто з приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» на користь ОСОБА_1 8881 грн 28 коп завданої матеріальної шкоди, 3000 грн завданої моральної шкоди та 214 грн 60 коп за надання юридичної допомоги, а всього 12095 грн 88 коп. Рішення набрало законної сили 07 лютого 2014 року. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 21.02.2015 (а.с.7).

Листом Шевченківського районного відділу ДВС у місті Києві від 30.10.2020, відмовлено у надані інформації ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з не підтвердженням його повноважень як представника (а.с.10-11).

Відповідно до інформації, наданої Жидачівським районним судом Львівської області 20.11.2020 на ім`я представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , виконавчий лист по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, виданий 21.02.2014 у період з 2014 по даний час до суду не повертався (а.с.6).

Листами Шевченківського районного відділу ДВС у місті Києві від 16.02.2021 та 16.03.2021 поінформовано ОСОБА_2 , що 11.03.2014 державним виконавцем Байрамовим Т.Р. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту шостого частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час), так як у виконавчому документі пред`явленому на виконання не було зазначено коду ЄДРПОУ боржника. Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження направлено на адресу стягувача: с. Облазниця, Жидачівський район, Львівська область. Згідно даних АСВП повторно вищезазначений документ на виконання до відділу не надходив та на виконанні не перебуває (а.с.8, 9).

Нормативно-правові акти, якими керувався суд.

При вирішенні питання видачі дубліката виконавчого документа суд керувався Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України), Законом України «Про виконавче провадження» (від 21 квітня 1999 року №606-XIV, який був чинним на момент ухвалення рішення у справі №443/663/14-ц та видачі за цим рішенням виконавчого листа) (далі Закон №606-XIV) та Законом України «Про виконавче провадження» (від 2 червня 2016 року №1404-VIII, який чинний на даний час) (далі Закон №1404-VIII).

Так, за змістом частини 1 статті 11 Закону №1404-VIII, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Згідно з приписами частиною 1 статті 22 Закону №606-XIV (у редакції, чинній на дату видачі виконавчого листа у справі №443/663/14-ц), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом №1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону №1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 6 статті 12 Закону №1404-VIII; близький за змістом припис був відображений у частині 2 статті 24 Закону №606-XIV).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина 1 статті 433 ЦПК України). Положення статті 23 Закону №606-XIV, а у Законі №1404-VIII положення статті 12 регулюють питання переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до підпункту 17.4. пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з приписами частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №2-2177/11 (провадження №61-1596св20) Верховний Суд дійшов висновку, що приписи підпункту 17.4. пункту 1 Розділу XIІІ «Перехідні положення» ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону № 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України. Зазначені приписи перехідних положень ЦПК України не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого листа є закінчення строку, встановленого для пред`явлення його до виконання і незаявлення вимоги про поновлення цього строку.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

Суд звертає увагу на те, що норма підпункту 17.4. пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України містить дві обов`язкові умови, за наявності в сукупності яких суд може видати дублікат виконавчого документа, а саме: втрата виконавчого документа та звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого документа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення його до виконання. За відсутності хоча б однієї з них у суду відсутні правові підстави для видачі дубліката виконавчого документа.

На час ухвалення рішення у справі №443/502/13-ц (23.12.2013) був чинним Закон №606-XIV, який визначав строк пред`явлення виконавчого документу до виконання один рік. Тоді як на час звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання діяв Закон №1404-VIII.

Закон №606-XIV втратив чинності 05 жовтня 2016 року, крім статті 4 цього Закону («Інформаційне забезпечення виконавчого провадження») згідно з пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закон №1404-VIII.

У прикінцевих та перехідних положеннях Закону №1404-VIII (пункт 5 Розділу XIII) передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, однак суд наголошує, що дана норма Закону застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом №1404-VIII.

Суд не ставить під сумнів обґрунтованість аргументів заявника щодо втрати виконавчого документу, оскільки відсутність такого на примусовому виконанні та у стягувача дає підстави стверджувати про його втрату.

Однак, суд звертає увагу на те, що постанову про повернення стягувачу виконавчого документу №443/502/13-ц ухвалено 11.03.2014. Таким чином, граничним терміном пред`явлення цього виконавчого документа до виконання є 10.03.2015 включно, тобто строк пред`явлення цього виконавчого документу до виконання сплив і відсутні докази переривання (після повернення) строку пред`явлення зазначеного виконавчого документа до виконання.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем у статті 433 ЦПК України не визначено, а тому суд відповідно до статті 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Заявляючи про поважність пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник зазначив про тривале в часі неотримання ним жодних надходжень та залишення його звернень без відповіді, неотримання ним оригіналу виконавчого листа та постанови про відмову у відкритті провадження у справі з органу виконавчої служби.

Аналізуючи наведені заявником причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд зазначає, що заявник не пояснив та не обґрунтував (зокрема належними та допустимим доказами), з яких причин він як стягувач не цікавився про стан виконання судового рішення протягом тривалого часу, а саме: більше шести років восьми місяців (11.03.2014 ухвалено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, 20.11.2020 заявника поінформовано про ненадходження на адресу суду виконавчого листа по справі №443/502/13-ц); які поважні причини завадили заявнику дізнатися вчасно з урахуванням принципу добросовісності і обов`язку сумлінно користуватися своїми правами (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України, частина 8 статті 19 Закону №1404-VIII) про стан виконання судового рішення.

На переконання суду, зазначені заявником причини, за відсутності будь-яких фактичних даних про вжиття стягувачем заходів, які б свідчили про його зацікавленість у виконанні рішення суду на його користь, не є поважними причинами для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Інших причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання заявником не наведено.

Відтак, з огляду на викладене, підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа за рішенням суду у справі №443/502/13-ц до виконання суд не вбачає.

Оскільки відсутні підстави для поновлення строку пред`явлення зазначеного виконавчого листа до виконання, тому у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа також слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити повністю.

Керуючись пунктом 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, статтями 260, 261, 433 ЦПК України, суд

постановив:

Судове засідання у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання проводити без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, виданого за рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 23.12.2013 у справі №443/502/13-ц, та поновлення строку для пред`явлення цього виконавчого документа до виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Головуючий суддя А.І. Павлів