233 № 233/4234/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
16 листопада 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартишева Т. О.
за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,
позивача -
відповідачів -
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
14 вересня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому позивач зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу укладеного 15 липня 2019 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 . П.10 договору купівлі-продажу визначає обов`язок відповідача знятися з реєстрації за адресою розташування квартири до 15 жовтня 2019 року. Однак, даний обов`язок ОСОБА_2 з невідомих їй причин не виконав. Наразі за адресою вказаної квартири зареєстровані її попередній власник ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 . Реєстрація відповідачів у квартирі порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, перешкоджає їй реалізувати соціальні та інші права, у зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 просить визнати відповідачів особами, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд справи у її відсутність, підтримує позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час і місце його проведення були належним чином повідомлені, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_4 , який проживає: АДРЕСА_2 , у судовому засіданні пояснив, що знайомий з позивачкою як сусідкою, відповідачі раніше проживали у квартирі АДРЕСА_1 , але близько десяти років за зазначеною адресою не мешкають та не з`являються, виїхали на інше постійне місце мешкання. Місцезнаходження відповідачів у теперішній час йому не відоме.
З`ясувавши позицію позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2019 року позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4), належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.6), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №173781500 від 15 липня 2019 року (а.с. 7).
У зазначеній квартирі АДРЕСА_1 , згідно акту перевірки паспортного режиму КП «Служба єдиного замовника №1» від 08 вересня 2021 року, зареєстровані: ОСОБА_1 , 1966 року народження, квартиронаймач; ОСОБА_5 , 1956 року народження, чоловік; ОСОБА_6 , 1995 року народження, донька; ОСОБА_2 , 1983 року народження, колишній квартиронаймач; ОСОБА_3 , 1987 року народження, дружина колишнього квартиронаймача. Проте, з зазначеного акту вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за вищезазначеною адресою з 04 листопада 2006 року, в квартирі не проживають з лютого 2011 року, речей та предметів особистого користування не виявлено. Також оплату комунальних, участь в утриманні та збереженні майна не підтверджено, що своїми підписами засвідчили сусіди ОСОБА_7 , ОСОБА_4 (а.с.8).
Пунктом 10 договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2019 року передбачено, що Продавець зобов`язаний звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири в осіб, які їх мали, та передати квартиру покупцю 15 липня 2019 року, знятися з реєстрації до 15 жовтня 2019 року, та не погіршувати технічний стан квартири та нести відповідальність за вчинення шкоди третіми особами. Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження квартири переходить до Покупця з моменту передання йому квартири.
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідає правовій позиції, висловленій 16 листопада 2016 року Верховним Судом України у постанові № 6-709цс16.
Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 не знявся з реєстраційного обліку в строки що передбачені договором купівлі-продажу квартири від 15 липня 2019 року, а також враховуючи, що порушене право власності позивача ОСОБА_1 потребує захисту, необхідно усунути перешкоди у здійсненні нею цього права, визнавши відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 особами, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .
На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 19, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особами, які втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 листопада 2021 року. Повний текст рішення суду виготовлений 16 листопада 2021 року.

Суддя :