Номер провадження 2/754/6112/21
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.

секретаря судового засідання: Моторенко К..

за участю:

представника позивача: адвоката Четвертака К.С..

відповідача: адвоката Загородній В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду й до повноліття дитини. Обґрунтовуючи вказаний позов позивач вказувала на те, що з 07.10.2009 року з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дитина - син ОСОБА_2 . В подальшому їх шлюб було розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду від 03.06.2014 року. Дитина перебуває на повному утриманні позивача. Відповідач не бере участі у вихованні, не піклується в повній мірі про його здоров`я, а також про фізичний, духовний та моральний розвиток. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працездатний, тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 5000,00 грн. щомісячно.

Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення аліментів визнав, щодо стягнення правничої допомоги в розмірі 5 000 грн. не визнає, просить зменшити до 2 000 грн. оскільки вони не співмірні.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України кожній людині гарантовано право на звернення до суду щодо захисту порушених прав та законних інтересів. З урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини що виникають у державі, судам підвідомчі всі спори про захист прав та свобод громадян.

Як вбачається з матеріалів справи 07 жовтня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним розвитком сім`ї, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2250. Даний шлюб відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03.06.2014 р. по справі № 754/21114/13-ц розірвано.

Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження дитини, серії НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки від 19.04.2021 р. № 19/04/21-01 Дитячої громадської організації «Спортивний клуб «АРХАТ», яка видана ОСОБА_1 , вбачається, що її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10.03.2018 по 26.10.2019 р., був членом ДГО «Спортивний клуб «АХАТ» та приймав участь у тренувальних заходах. За термін перебування в клубі вчасно вносила членські внески, що становили 750,00 грн. в місяць, а всього сплатила 14 250 грн. Також у період з 29.06.2019 по 14.07.2019 приймав участь в тренувально-оздоровчому сборі на Чорному морі, вартість 8 500,00 грн.

Відповідно до довідки від 26.04.2021 р. № б/н Особи-підприємця ОСОБА_4 , яка видана ОСОБА_1 , вбачається, що її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вивчав англійську мову на курсах іноземних мов «Основи» з жовтня 2020 по січень 2021 р. та було сплачено 4 492 грн.

Відповідно до довідки від 29.04.2021 р. № б/н від «Федерації Айкідо та Будо «Кайдзенкі» м. Києва», яка видана ОСОБА_1 , вбачається, що її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував заняття з айкідзюцу громадської організації «Федерації Айкідо та Будо «Кайдзенкі» м. Києва» в період з 09.09.2014 по 04.04.2016 р.

Відповідно до довідки від 20.05.2021 р. № 79 від Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи № 14 Деснянського району м. Києва, яка видана ОСОБА_1 , вбачається, що її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно займається в спортивній школі № 14 на відділенні футболу з 2019 р.

Відповідно до довідки від 09.06.2021 р. № б/н від ФОП ОСОБА_5 , яка видана ОСОБА_1 , вбачається, що її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував доступ та інформаційно-консультаційний супровід комп`ютерної програми в період з 13.02.2021 по 30.04.2021 р. та сплатили 3 465,00 грн., та за з 01.05.2021 по червень 2021 р. сплатили 3 500,00 грн.

Позивач - ОСОБА_1 працює в ФОП ОСОБА_6 з 01.06.2020 р. на посаді Адміністратор доступу, розмір доходу з 01.06.2020 р. по 30.11.2020 р. складає 25 116,00 грн., що підтверджується копією довідки.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Як встановлено судом, відповідач зареєстрований, як фізична особа-підприємець, наявні у власності земельні ділянки, що підтверджується довідками з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Також житловий будинок, садибний, загальною площею 164,2 м. кв., та транспортні засоби в кількості 9 штук.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що законодавець встановлює загальний порядок, який має бути застосований під час винесення рішення про стягнення коштів на утримання дитини

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

За положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

При цьому, за вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вказувала позивач у позовній заяві відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дитини. Неодноразові спроби та вмовляння щодо участі відповідача у вихованні дитини та допомоги на утримання позитивного результату не надали. Дитина потребує постійних витрат, які необхідні для забезпечення повноцінного навчання та інших потреб, які необхідні для нормального рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Жодних доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано, а судом не здобуто в процесі розгляду справи.

Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає, що виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, відсутність у відповідача аліментних зобов`язань стосовно інших осіб, необхідно визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що під час розгляду справи за даним позовом позивач уклав з адвокатським об`єднанням «Крайм Дефендерс» договір про надання правової допомоги від 16.03.2021 року, відповідно до умов якого адвокатське об`єднання приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси клієнта та вести від його імені справи в судах усіх інстанцій.

Представником позивача адвокатом Четвертак К.С. до суду подано докази щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Отже, таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 7, 9, 11, 12, 13, 133, 137,141, 263, 264, 265, 274, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 181,182, 183, 184, 191 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з 16.08.2021 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.11.2021 року.

Суддя: Н.Г.Таран