Ухвала

12 січня 2021 року

м. Київ

справа № 759/7174/20

провадження № 61-18856ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі представника держави Президента України Зеленського Володимира Олександровича про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі представника держави Президента України Зеленського Володимира Олександровича про відшкодування шкоди.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У грудні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року, в якій заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Щодо касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції

Положеннями пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто. Отже, ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку по суті не переглядалася, що виключає можливість її перегляду в касаційному порядку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Щодо касаційного оскарження ухвали апеляційного суду

Форма і зміст апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 357 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року з порушенням вимог статті 356 ЦПК України, а саме до апеляційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У листопаді 2020 року на виконання вимог ухвали ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, проте заявником не долучено до заяви доказів слати судового збору у розмірі, визначеному ухвалою суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що у наданий судом строк недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року, заявником не усунуто, а саме не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху апеляційний суд правильно виходив із того, що згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду стягується, і це стосується всіх ухвал суду без винятку. Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 (провадження № 12-66гс18) та постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 27 липня 2020 року у справі № 911/4241/15.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд, правильно застосувавши положення статті 185 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року.

Апеляційний суд правильно зазначив, що визнання неподаною та повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість судового рішення, а є незгодою заявника з його змістом.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі представника держави Президента України Зеленського Володимира Олександровича про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк