У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2021 р. Справа № 596/2209/18

Провадження № 2-др/596/7/21

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Лисюк І.О.

за участю секретаря Федорів О.П.,

представника позивача адвоката Данилевич А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин заяву представника АТ «Ощадбанк» адвоката Данилевич А.Б. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №596/2209/18 про стягнення з ОСОБА_1 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором в сумі 2155,76 грн. на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк».

В обґрунтування заяви посилається на те, що 12 жовтня 2021 року Гусятинським районним судом відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У своєму рішенні на ст. 6 абзац 8 суд зазначив, що: «кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Однак, таких вимог позивачем заявлено не було.»

Однак такий висновок суду, на думку позивача, не узгоджується з позовними вимогами позивача, а також із самим рішенням суду, оскільки суд на ст. 1 абзац 1 зазначає ще. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Державній ощадний банк України» в особі філії - Тернопільського обласного управління АГ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованосте та просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №70 від 11.07.2006 року в сумі 7983,92 долари США - тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 7192 дол. США; пеня несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 791,92 дол. США та 2155,76 грн суми 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором.

На підставі наведеного сторона позивача вважає, що судом не ухвалено рішення про стягнення 3% річних, оскільки позивачем на заявлення даної позовної вимоги надавались докази, а також висловлювались пояснення під час розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Данилевич А.Б. підтримала доводи заяви.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, їх неявка не є перешкодою щодо розгляду заяви.

Суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як встановлено, рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2021 року в цивільній справі № 596/2209/18 за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

З описової та мотивувальної частини рішення суду слідує, що судом встановлено предявлення, зокрема, вимог банком про стягнення 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором в розмірі 2155,76 грн. Судом констатовано, що АТ «Ощадбанк» звернувся до суду зі спливом позовної давності, а тому відповідно до положень ст. 267 ЦК України в задоволенні позову відмовлено повністю.

Таким чином суд ухвалив рішення щодо усіх вимог позову, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення. Судом була надана оцінка всім доводам та доказам у справі.

Питання належного вмотивування судового рішення розглядав ЄСПЛ у справі «Єлісей-Узун і Андоні проти Румунії» (заява № 42447/10), згідно якого суд нагадав, що пункт 1 статті 6 зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Ступінь застосування цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Більше того, необхідно враховувати, зокрема, різноманітність доводів, з якими сторона у справі може звернутися до суду, та відмінності, що існують у Договірних Державах стосовно встановлених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків та викладення і підготовки судових рішень. Ось чому питання про те, чи виконав суд обов`язок умотивувати своє рішення, як того вимагає стаття 6 Конвенції, можливо вирішити лише з обставин відповідної справи.

Посилання сторони позивача на те, що в описовій частині рішення суд посилається на те, що «вимог про стягнення 3 % річних позивачем заявлено не було» є опискою, яку слід виправити відповідно до положень ст. 269 ЦПК України.

Зі змісту заяви про ухвалення додаткового рішення слідує, що заявником фактично ставиться питання про вирішення вимог позову про стягнення 3 % річних іншим чином, що призведе до зміни змісту судового рішення. Незгода сторони зі змістом рішення суду сама по собі не може слугувати підставою для ухвалення додаткового рішення суду.

Ураховуючи наведене, підстав для ухвалення додаткового рішення не має, тому слід відмовити АТ «Державний ощадний банк України» в прийнятті додаткового судового рішення в цивільній справі № 596/2209/18.

Роз`яснивши, що позивач має право на оскарження рішення суду в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення, апеляційної скарги.

Відповідно до частини 5 статті 270 ЦПК України про відмову в прийнятті додаткового рішення суд постановляє ухвалу, яка теж підлягає оскарженню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити АТ «Державний ощадний банк України» в прийнятті додаткового судового рішення в цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 12.11.2021 року.

Суддя Ірина ЛИСЮК