Провадження № 2/325/405/2021
Справа № 325/1391/21
15 листопада 2021 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Діденко Є.В., за участю секретаря судового засідання Краснової Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське Запорізької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог зазначено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим 29.06.2005 року на підставі рішення Приазовської селищної ради від 19.04.2005 року № 66. З 25.03.2010 року в будинку, що належить позивачу, було зареєстровано місце проживання його невістки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в домовій книзі зроблено відповідний запис. Відповідач за вказаною адресою з 2013 року не проживає, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 27.10.2021 року. ОСОБА_2 фактично проживає за межами Приазовського району, але де мае позивачу не відомо, оскільки вони не спілкуються, що не унеможливлює особисте звернення ОСОБА_2 із заявою про зняття з реєстрації місця проживання. Реєстрація місця проживання відповідача ОСОБА_2 в будинку позивача не дозволяє останньому в повній мірі розпоряджатися своїм житлом, що є порушенням права власності.
Ухвалою судді від 04 листопада 2021 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання на 15 листопада 2021 року.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, відзив на позовну заяву не надіслала, судова повістка направлялась їй за зареєстрованим місцем проживання і була повернута підприємством поштового зв`язку з відміткою, що адресат відсутній. На підставі п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим 29.06.2005 року на підставі рішення Приазовської селищної ради від 19.04.2005 року № 66.
Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 15 березня 1999 року Приазовським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Приазовське Запорізької області, з 03.03.2009 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7625126 від 29.06.2005 року, житловий будинок АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності б/н від 29.06.2005 року.
Відповідно до наданих позивачем копій сторінок з домової книги, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.03.2010 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , і до цього часу не знята з реєстрації.
У акті обстеження матеріально-побутових умов від 27.10.2021 р., складеному головним спеціалістом з соціальних питань Приазовської ОТГ Пташинською Т.С. та власником ОСОБА_1 зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_1 , але з 2013 року не проживає за вказаною адресою.
В силу того, що місце проживання відповідача зареєстроване за вказаною адресою у будинку, що належить позивачу, але вона не проживає там більше року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.
Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Оскільки відповідач мешкала за однією адресою разом з позивачем як член його сім`ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім`ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Оскільки, як було встановлено судом, відповідач як член сім`ї власника будинку не мешкає в ньому без поважних причин, понад один рік, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідач може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, і тому позов підлягає задоволенню.
На підставі ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 247, 265, 280-281 ЦПК України,ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України, суд -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Дата складення рішення суду 15.11.2021 року.

Суддя Є.В. Діденко