Справа № 585/2933/21
Номер провадження 2/585/1073/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянув справу № 585/2933/21, провадження № 2/585/1073/21 у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Роменський завод Продтоварів».

Предмет позову: стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Роменський завод продтоварів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Свій позов мотивує тим, що з 16.08.2018 року працювала на посаді мармеладника-пастильника по переводу з ТОВ «РЗПТ» в ТОВ «Роменський завод Продтоварів». Наказом №62/К від 22.09.2021 її звільнено з роботи з 22.09. 2021. Всупереч вимогам ст.ст. 115, 116 КЗпП України відповідач, який і до звільнення не повністю виплачував їй нараховану заробітну плату, не виплатив її і при звільненні, внаслідок чого вона змушена звертатись до суду з позовом. Заборгованість по заробітній платі становить 32313, 52 грн. Крім того, посилаючись на норми ст.237-1 КЗпП України просить стягнути на свою користь завдану відповідачем моральну шкоду, розмір якої вона оцінює у 2000 грн. У зв`язку із існуючим боргом по заробітній платі вона змушена була звернутись за юридичною допомогою та, у зв`язку з цим, понесла витрати у розмірі 1500 грн., які також просить стягнути з відповідача.

Відповідач свою позицію щодо позову не висловив.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

06 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.1).

Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.19).

Відповідач явку представника до суду не забезпечив, про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с.25).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що з 16.08.2018 року ОСОБА_1 працювала на посаді мармеладника-пастильника по переводу з ТОВ «РЗПТ» в ТОВ «Роменський завод продтоварів». Наказом №62/К від 22.09.2021 її звільнено з роботи з 22.09. 2021 (а.с.4).

Відповідно до розрахункового листа борг ТОВ «Роменський завод продтоварів» по заробітній платі перед позивачем становить 32313,52 грн. (а.с.5).

З наведених доказів встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах і на час звільнення позивача з нею не проведений розрахунок.

Між сторонами склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення моральної шкоди, які регулюються Законом України «Про оплату праці», КЗпП України та ЦК України.

Норми права, застосовані судом.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Нормами статті 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до вимог статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці» - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно імперативної норми ч. 1 ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Крім того, частинами 1, 2 статті 83 КЗпП України передбачено, зокрема, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Щодо вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у трудових відносинах і при звільненні позивача з нею не було проведено остаточний розрахунок, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Добровільно відповідач позивачу заробітну плату не виплатив, внаслідок чого існує заборгованість у розмірі 32313,52 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Під час розгляду даної справи судом достовірно встановлено, що внаслідок порушення відповідачем законних прав позивача, а саме невиплати їй заробітної плати, тобто порушення відповідачем конституційного права позивача на оплату праці, було порушено звичний для останньої уклад життя, що завдало їй моральних страждань, які виразилися в переживаннях, пов`язаних із необхідністю пошуку коштів для свого забезпечення, для звернення за юридичною допомогою, а потім і до суду за захистом свого порушеного права, остання зазнала втрат немайнового характеру, тобто їй завдано моральну шкоду.

Суд зауважує, що в результаті затримки з невиплатою належних позивачу сум заробітної плати при звільненні, позивач понесла моральні страждання, які виразились у неотриманні коштів на проживання на протязі певного періоду, що зумовило зміну способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для свого утримання, що визнається судом моральною шкодою, яка підлягає задоволенню з урахуванням розміру невиплачених відповідачем сум, розміру та тривалості завданих моральних страждань.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції, суд враховує прецедент практики Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27 липня 2004 року по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій та має бути подана письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково». Суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Враховуючи конкретні обставини справи, характер спірних правовідносин, оцінюючи рівень негативних емоцій, що вказують на моральні страждання позивача, а також враховуючи те, що порушені права позивача не відновлено до цього часу (заробітна виплата добровільно не виплачена), суд дійшов висновку, що з урахуванням принципу розумності, виваженості та справедливості, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають задоволенню у заявленому нею розмірі - 2000 грн.

Щодо судових витрат.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 137, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати по оплаті послуг адвоката у розмірі 1500 грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 1816 грн. (908 грн. за вимогу про стягнення заробітної плати та 908 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди).

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 255, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод Продтоварів», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, задовольнити .

Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод Продтоварів» () на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ): 32313 (тридцять дві тисячі триста тринадцять) грн. 52 коп. заборгованості по заробітній платі та 2000 (дві тисячі) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» () на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1500 (одну тисячу п`ятсот) грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» () на користь держави судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Роменський завод Продтоварів», юридична адреса: вул. Авіаційна, 39 оф. 17, місто Дніпро Дніпропетровська область, 49017, код за ЄРДПОУ 42295910.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова