Ухвала

13 січня 2021 року

м. Київ

справа № 643/17332/19

провадження № 61-19435 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гирмана Володимира Вікторовича на постанову Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» про стягнення боргу по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» (далі - ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ»), в якому просив стягнути на свою користь невиплачені при звільненні суми в розмірі 14 684,52 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2019 року в розмірі 65 520,64 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» про стягнення боргу по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «СКБ Укрелектромаш» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період з 01 липня

2018 року по 30 вересня 2018 року на загальну суму 17 776,74 грн,

з послідуючим утриманням із вказаних в цьому абзаці сум податку на додану вартість та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з ТОВ «СКБ Укрелектромаш» на користь ОСОБА_1 розмір середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні

у розмірі 113 341,36 грн, з послідуючим утриманням із вказаних в цьому абзаці сум податку на додану вартість та інших обов`язкових платежів.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» задоволено частково, рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2020 року

в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку змінено, позов у цій частині задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» на користь ОСОБА_1 розмір середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні

з 06 жовтня 2018 року по 22 жовтня 2019 року включно у розмірі

17 776,74 грн.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі залишено без змін.

У іншій частині рішення суду не оскаржувалось та судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

24 грудня 2020 року до Верховного Судузасобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Гирмана В. В. на постанову Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року (надійшла до суду 28 грудня 2020 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

вцивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи у яких ціна позову

не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102, 00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у цій справі є вимоги майнового характеру, а саме: стягнення невиплаченої при звільненні суми в розмірі 14 684,52 грн, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 65 520,64 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн, що не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб - 210 200,00 грн.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а викладені у касаційній скарзі доводи заявника, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів, що згідно статті 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції. Тому Верховний Суд не знаходить обставин, які б могли бути підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - адвокат Гирман В. В. подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гирмана Володимира Вікторовича на постанову Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ» про стягнення боргу по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник