Постанова

Іменем України

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 194/647/19

провадження № 61-10606св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Петрова Є. В., Ткачука О. С. (суддя-доповідач),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за заявою заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області, заінтересовані особи: Тернівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Комунальне підприємство «Тернівське житлово-комунальне підприємство», ОСОБА_1 , про визнання спадщини відумерлою, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року, ухвалене суддею Соколовою Ю. І., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2021 року, ухвалену колегією суддів у складі: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року заступник керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області із заявою про визнання спадщини відумерлою.

В обґрунтування заяви прокурор посилався на те, що ОСОБА_2 за життя належала квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На підставі заяви сестри померлого - ОСОБА_3 про прийняття спадщини Тернівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу.

ОСОБА_3 належним чином не оформила право власності на успадковане майно та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після її смерті спадкова справа не заводилася.

На даний час у квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , але вона не є ні родичем померлих, ні їх спадкоємцем.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року у справі № 194/1192/16-ц позов ОСОБА_1 до Тернівської міської ради про визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за набувальною давністю залишено без розгляду.

Враховуючи викладене, прокурор просив визнати спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 та яка складається з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29 кв. м, вартістю 55 000 грн., відумерлою.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2021 року, заяву прокурора задоволено. Визнано спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , яка складається з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29 кв. м, вартістю 55 000 грн, відумерлою.

Задовольняючи заяву суди виходили із того, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, спадщина не прийнята, з часу її відкриття сплив значний час, суди дійшли висновку про наявність правових підстав для визнання спадщини після смерті ОСОБА_2 відумерлою.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У червні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2021 року та закрити провадження у справі.

Заявник посилається на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи відзивів не надіслали.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2021 року справу призначено до розгляду у складі п`яти суддів.

Обставини справи

Судами встановлено, що квартира АДРЕСА_1 перебувала у власності ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем після його смерті була його сестра - ОСОБА_3 , яка у шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 після смерті брата ОСОБА_2 не видавалося.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Згідно інформації, наданої Тернівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року та від 05 квітня 2021 року, та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 13 квітня 2017 року спадкові справи після смерті ОСОБА_3 та її дочки - ОСОБА_4 не заводились.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положеннями пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випаду, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Пред`являючи заяву про визання спадщини відумерлою, прокурор посилався на те, що після смерті ОСОБА_2 та його сестри - ОСОБА_3 , на спадкове майно ОСОБА_2 ніхто не претендує, спадщина залишається відкритою.

Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Ураховуючи те, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до набрання чинності ЦК України 2004 року, до спірних правовідносин слід застосовувати ЦК УРСР 1963 року з урахуванням Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року.

За правилами пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як встановлено судами, ОСОБА_3 у визначений наведеною нормою строк подала заяву про прийняття спадщини, тобто вона вважалася такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 . При цьому неотримання нею свідоцтва про право на спадщину не позбавляло її права власності на спадкове майно.

Наведеного суди не врахували та безпідставно застосували до спірних правовідносин положення статті 1277 ЦК України, оскільки по-перше, спадщина була прийнята спадкоємцем до набрання чинності ЦК України 2004 року, а по-друге, право власності незалежно від отримання свідоцтва про право на спадщину перейшло до ОСОБА_3 .

Ураховуючи викладене, підстав для задоволення заяви прокурора про визнання спадщини, яка складається із квартири АДРЕСА_1 , відумерлою після смерті ОСОБА_2 немає, оскільки квартиру у встановленому на той час порядку успадкувала ОСОБА_3 , а вимог про визнання спадщини відумерлою після її смерті прокурор не заявляв.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що судові рішення попередніх інстанцій підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання спадщини відумерлою, у зв`язку з необґрунтованістю, а касаційна скарга ОСОБА_1 - частковому задоволенню.

Керуючись статтями 400, 402, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області, заінтересовані особи: Тернівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Комунальне підприємство «Тернівське житлово-комунальне підприємство», ОСОБА_1 , про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

А. А. Калараш

Є. В. Петров

О.С. Ткачук