КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року місто Київ.

Справа 760/29718/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/552/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепи О.В.,

суддів: Олійника В.І., Кулікової С.В.

секретар судового засідання Міщенко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року (ухвалене в складі судді Коробенко С.В., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня )

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що 26 лютого 2000 року вони з відповідачем одружилися. Від шлюбу у них народилися син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказувала, що повнолітній син ОСОБА_4 є студентом 2 курсу факультету маркетингу Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана денної форми навчання, час закінчення навчання - 30.06.2022. Вона отримує невелику заробітну плату, і їй важко самій утримувати повнолітню дитину, в той час як Відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання сина, який навчається і потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

Відтак, ОСОБА_2 просила суд стягнути з Відповідача на утримання повнолітнього сина на період навчання аліменти в розмірі ј частини його сукупного заробітку (доходу) щомісяця.

Крім того, Позивач просила стягнути з Відповідача компенсацію за понесені нею судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Витрати, пов`язані з розглядом справи (окрім судового збору) покладено на ОСОБА_2 .

Не погодившись з таким рішенням суду відповідно до поштової відмітки, 09 листопада 2020 року представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в повному обсязі та ухвалити нове. Судові витрати пов`язані з розглядом справи стягнути з ОСОБА_3 .

Позивач посилається на неповне з'ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідністю висновків викладених у рішенні обставинам справи.

Суд не врахував, що ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання на факультеті маркетингуі не може працювати на посаді обліковця протягом цілого робочого дня, а докази надані відповідачем, про те, що повнолітній син отримує дохід 18 700 грн. на місяць, є не належними доказами.

Посилається на те, що наданий до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги від 23.06.2020 року адвокатом Хмарук І.М., був без строку дії, а суд першої інстанції прийняв відзив на позов від адвоката Хмарук І.М. без повноважень, у зв`язку із чим виніс незаконне рішення.

Зазначає, що суд позбавив ОСОБА_4 від матеріальної допомоги батька, який може та зобов`язаний надавати таку матеріальну допомогу до закінчення навчання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про розгляд справи за участі сторін.

03 грудня 2020 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, обґрунтований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною, оскаржуване рішення - є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених відповідними доказами.

В судовому засіданні апеляційного суду 13 січня 2020 року позивачка та її представник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_9 - представник ОСОБА_3 заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заінтересована особа ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, заслухавши показання свідка ОСОБА_4 , перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлені наступні обставини.

З 26 лютого 2000 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому.

Від шлюбу Сторони мають дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 11, 12)

Як вбачається з довідки №297 ОСОБА_4 навчається на ІІ курсі факультету маркетингу Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана (денна форма навчання), і запланована дата закінчення ВНЗ - 30.06.2022. (а.с.13)

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В силу ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи з цього суд має враховувати права та інтереси всіх учасників справи і вирішити справу з додержанням балансу прав, свобод і інтересів кожного з них.

Положення ст. 199 СК України дозволяють зробити висновок, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В матеріалах справи наявна копія довідки ТОВ «Транспортно-експедиційна компанія «Капіталтранс» від 13.07.2020 за №0000-000003, з якої вбачається, що ОСОБА_4 працює на посаді обліковця в товаристві з 01.11.2018 за сумісництвом, а з 01.07.2019 - за основним місцем роботи.

З довідки від 13.07.2020 за №0000-000002 за підписом директора ТОВ «Транспортно-експедиційна компанія «Капіталтранс» вбачається, що сукупний дохід ОСОБА_4 за період з 01.07.2019 по 30.06.2020 склав 280500 грн, а щомісячно він отримує 18700 гривень.

Визначення особи, яка потребує матеріальної допомоги, у Сімейному кодексі України наявне у статті 75, і хоча воно стосується визначення одного з подружжя, загальний підхід до тлумачення поняття, на переконання суду, можливо відносити і до статті 199 Кодексу. Так, законом визначено, що особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб згідно з положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» становить станом на день ухвалення рішення 2118 гривень.

З огляду на дохід повнолітнього сина сторін, суд встановив, що позивач не довела, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що надана суду першої інстанції довідка про доходи сина є неналежним доказом, так як отримана відповідачем в порушення вимог закону без згоди сина, колегія суддів не прий має з огляду на те, що в судовому засіданні апеляційного суду, допитайнитй в якості свідка ОСОБА_4 (син), вказав, що вперше почав працювати в кінці 2018 року, на фірмі ТОВ «Транспортно-експедиційна компанія «Капіталтранс» засновниками якої є він та знайомий батька. Заробітня плата ОСОБА_4 на початку роботи становила 5000, 00 гривень, з 2019 року сума заробітньої плати збільшилась до 15000, 00 грнивень. Крім того. ОСОБА_4 надав також пояснення, що він має доходи від підприємницької діяльності , проте не зазначив конкретної суми таких доходів. Крім цього. пояснив суду, що отриману заробітну плату він накопичує для оплати свого навчання в майбутньому.

За таких обставин, апеляційний суд встановив, що повнолітній син, на якого позивач просить стягнути аліменти, має власні доходи в розмірі, що є достатнім для забезпечення нормального рівня життя, в регіоні в якому він проживає.

Доказів того, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано. Та обставина, що повнолітня дитина накопичує кошти на навчання не доводить того факту, що син потребує матеріальної допомоги від батька.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції надана вірна оцінка наданим сторонами доказам, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, ним повно і об`єктивно з`ясовані дійсні обставини справи, перевірені доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надано належну правову оцінку. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені позивачем судові витрати при зверненні з апеляційною скаргою, компенсації не підлягають.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 січня 2021 року.

Головуючий суддя:

Судді: