ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2-зз/753/93/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Каліушко Ф.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення у цивільній справі №2-132/2004 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок падіння паркану

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебувала цивільна справа №2-132/2004 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок падіння паркану, за наслідком розгляду якої рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2004 року позовні вимоги задоволено частково.

В межах розгляду даної цивільної справи ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 січня 2003 року забезпечено позов та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 , та на все майно, яке розташовано у квартирі.

11.10.2021 року, через канцелярію суду, ОСОБА_1 подано заяву про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №2-132/2004 та зняти арешт з майна.

В обґрунтування даної заяви заявник посилається на те, що вона є донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та є єдиним спадкоємцем після померлого. Стверджуючи, що накладенням арешту на зазначене майно порушуються її права щодо можливості оформлення спадщини та здійснення права володіння, користування і розпорядження нерухомим майном, заявник просила суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2003 року та знати арешт з майна.

Вивчивши матеріали заяви та цивільної справи, оцінивши наведені підстави для прийняття рішення щодо зняття арешту, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в межах розгляду цивільної справи №2-132/2004 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок падіння паркану, ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 січня 2003 року забезпечено позов та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 , та на все майно, яке розташовано у квартирі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2004 року у цивільній справі №2-132/2004 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок падіння паркану позовні вимоги задоволено частково.

Як зазначає заявник, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Заявник ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 та єдиним спадкоємцем майна померлого.

Водночас, частинами 3 та 4 ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ч. 3 ст. 154 ЦПК України). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (ч. 4 ст. 154 ЦПК України). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто зі змісту норми ч. 4 ст. 154 ЦПК України вбачається, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані лише за заявою особи, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, а не особи, яка вважає себе власником майна, щодо якого було вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на це майно.

Особа, яка вважає себе власником майна, на яке судом в порядку забезпечення позову було накладено арешт, і яка не є особою, щодо якої було вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, вправі пред`явити до суду позов про визнання права власності на таке майно та звільнення майна з-під арешту.

ОСОБА_1 не є стороною у справі чи третьою особою, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Відтак, заявник не має процесуальної дієздатності на подання заяви про скасування заходів забезпечення позову.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається заявнику у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За вказаних обставин вважаю, що ОСОБА_1 не є належним суб`єктом звернення з заявою до суду з вимогою про зняття арешту з квартири в рамках цивільної справи у якій такий арешт накладено, відтак і не має процесуальної дієздатності на звернення до суду з даною заявою, а тому дана заява підлягає поверненню заявнику.

Враховуючи вищевикладене, керуючись стст. 154, 185, 258-261, 268, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення у цивільній справі №2-132/2004 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок падіння паркану - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.