справа №619/4133/21
провадження №2/619/1421/21
08 листопада 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засідання Ломанової І.А.
Справа № 619/4133/21
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позов про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності.
Стислий виклад позиції позивача.
17 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила: встановити факт, що має юридичне значення, а саме належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30.05.1974 року, в якому невірно зазначено, що жилий будинок належить на праві особистої власності ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Вона є спадкоємцем 1 черги, в установлений законом термін звернулася до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва право на спадщину на житловий будинок. Дослідивши документи на підставі яких була заведена спадкова справа, нотаріус зазначив що інших заяв від спадкоємців не надходило. Однак у зв`язку з тим що в свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 30.05.1974 року, жилий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , а померла у свідоцтві про смерть вказана ОСОБА_3 , нотаріусом 30.07.2021 було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 . Отже з вищезазначеного вбачається що підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є помилка в написанні прізвища та імені яка була допущена при видачі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30.05.1974. На підтвердження належності правовстановлюючого документу її матері, зазначає що в домовій книзі за порядковим № 9 зазначається, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . З метою підтвердження належності правовстановлюючого документу її матері та визнання за собою право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за закон після смерті матері ОСОБА_3 , вона я змушена звернутись до суду.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
17 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила: встановити факт, що має юридичне значення, а саме належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30.05.1974 року, в якому невірно зазначено, що жилий будинок належить на праві особистої власності ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
18 серпня 2021 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху.
20 серпня 2021 року позивачем усунені недоліки позовної заяви.
06 вересня 2021 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10 год 00 хв 24 вересня 2021 року. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 22 вересня 2021 року.
24 вересня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год 00 хв 11 жовтня 2021 року.
11 жовтня 2021 року ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 65/2019, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
29 жовтня 2021 року приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Смоляна В.В. подала до суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 65/2019, після померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судове засідання 08 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов притримала у повному обсязі, просила його задовольнити, справу просила розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
У судове засідання 08 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу місця реєстрації відповідача судом було направлена судова повістка разом з копіями відповідних документів, які були повернуті працівниками пошти у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачам вручена 15.10.2021.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.02.1964 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є:батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 11.12.2018 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 травня 1974 року виконавчим комітетом Дергачівської селищної ради депутатів трудящих, на підставі рішення виконкому Дергачівської селищної ради депутатів трудящих № 224 від 30 травня 1974 року, зареєстрованого у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 22 січня 1975 року за реєстровим № 4803 та записаний в реєстрову книгу за № 25, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 .
Відповідно до довідки КПТІ «Інвенрос» від 09.08.2021 за № 63 житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_4 в цілому на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30.05.1974.
Згідно домовій книзі в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до постанови приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.07.2021 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Мотиви суду.
Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги заявника про встановлення факту, що має юридичне значення, з таких підстав.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як роз`яснено в п. 12 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Судом встановлено, що в свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 30.05.1974 року, на підставі якого зареєстровано право власності на жилий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому, записаний у реєстрову книгу № 25 за реєстровим № 4803, прізвище та ім`я помилково зазначено « ОСОБА_3 », що не збігається із прізвищем та ім`ям матері заявника « ОСОБА_3 », яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В.В. 30.07.2021 винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на вказаний у постанові житловий будинок, у зв`язку з тим, що в свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 30.05.1974 року, жилий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , а померла у свідоцтві про смерть вказана ОСОБА_3 .
Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.
Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність підстав для встановлення факту належності ОСОБА_3 правовстановлюючого документу.
Щодо позовної вимоги про визнання права власності.
Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі, може бути визнання права.
Пленум Верховного Суду України в п. 1 своєї постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.
Так як ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то підлягають застосуванню правила ЦК України.
Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1217 ЦК України).
Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).
Як передбачено ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Пунктом 4.12, 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .
Пленум Верховного Суду України в п.23 своєї постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснив судам, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В.В. 30.07.2021 винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на вказаний у постанові житловий будинок, у зв`язку з тим що в свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 30.05.1974 року, жилий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , а померла у свідоцтві про смерть вказана ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 травня 1974 року виконавчим комітетом Дергачівської селищної ради депутатів трудящих, виданого на підставі рішення виконкому Дергачівської селищної ради депутатів трудящих № 224 від 30 травня 1974 року, зареєстрованого у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 22 січня 1975 року за реєстровим № 4803 та записаний в реєстрову книгу за № 25, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки судом встановлено факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30.05.1974 року, то суд визнає за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30.05.1974, на підставі якого 22 січня 1975 року Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на жилий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому, записаний у реєстрову книгу № 25 за реєстровим № 4803.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; паспорт НОМЕР_4 .
Повне судове рішення складено 15 листопада 2021 року.
Суддя Є. А. Болибок