Ухвала

15 січня 2021 року

м. Київ

справа № 132/2356/17

провадження № 61-10939св19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., розглянув заяву ОСОБА_1 про вирішення питання щодо розподілу судових витрат понесених ним у зв`язку з переглядом справи

у суді касаційної інстанції у справі за позовом ОСОБА_1 до Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 11 грудня

2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме: А - житловий будинок вартістю 43 326 грн, а - веранда вартістю 6 174 грн, П/а - погріб вартістю 1 318 грн, Б - сарай з літньою кухнею вартістю 6 929 грн, П/Б - погріб вартістю 19 754 грн, Б1 - сарай вартістю 2 440 грн, б - убиральня вартістю 6 768 грн, Є - жомова яма вартістю 3 515 грн, Ж - жомова яма вартістю 3 885 грн, № 1 - ворота вартістю 1 946 грн, № 2 - огорожа, вартістю

4 013 грн, за набувальною давністю.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволена частково. Постанова Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року скасована. Передано справу № 132/2356/17 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції

31 грудня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просить вирішити питання щодо розподілу і стягнення судових витрат понесених ним у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими

в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження

№ 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо касаційна інстанція, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює судове рішення про скасування судових рішень та ухвалення нового судового рішення або змінює судові рішення повністю або частково (стаття 412 ЦПК України), цей суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (стаття 411 ЦПК України) або постановлено будь яке інше судове рішення, крім передбаченого статтею 412 ЦПК України, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження

№ 12-161гс19)).

Задовольнивши частково касаційну скаргу ОСОБА_1 суд касаційної інстанції власне судове рішення у цій справі не ухвалював, оскаржене заявником судове рішення не змінював, а справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Тому розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Тому у прийнятті заяви ОСОБА_1 про вирішення питання щодо розподілу судових витрат понесених ним у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції слід відмовити.

Керуючись статтями 141, 260, 270 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про вирішення питання щодо розподілу судових витрат понесених ним у зв`язку з переглядом справи

у суді касаційної інстанції у справі за позовом ОСОБА_1 до Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області про визнання права власності за набувальною давністювідмовити.

Заяву разом із доданими до неї матеріалами повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков