Справа № 743/146/20
Провадження № 2/743/4/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Марченко А.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, в залі суду смт.Ріпки справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 боргу, зазначивши, що 15.07.2017 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 130000 грн., які зобов`язався повернути в термін до 15.08.2017 року.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 не виконує взятих на себе зобов`язань за борговою розпискою, ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача заборгованість, в розмірі 130000 грн.; 3% річних від простроченої суми за період з 16.08.2017 року по 20.01.2020 року, що становить 9477 грн. 53 коп.; 26208 грн. інфляційних втрат за період прострочення та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідачем після закінчення строку виконання зобов`язання було відшкодовано позивачеві майном та іноземною валютою частину заборгованості в еквіваленті 49000 грн., отже з позивача підлягає стягненню частина основної заборгованості за виключенням вказаної суми, а також 3% річних і інфляційні втрати.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2017 року між сторонами було укладено договір позики, у вигляді розписки, відповідно до якої ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 130000 грн. зі строком повернення до 15.08.2017 року.

18.04.2019 року ОСОБА_2 звертався до ОСОБА_3 з претензією в якій просив повернути грошові кошти у розмірі 130000 грн., однак ця вимога позивача залишилася не виконаною.

У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

На підтвердження обставин укладення сторонами договору позивач надав розписку ОСОБА_3 про отримання грошових коштів, з якої вбачається, що позикодавець виконав взяті на себе зобов`язання, а позичальник взяв на себе обов`язок повернути грошові кошти.

У відповідності до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідач не надав суду жодних доказів повного належного та своєчасного виконання грошового зобов`язання перед ОСОБА_2 та не повідомив про причини неможливості подання таких доказів.

Як слідує з пояснень представника позивача, відповідачем після закінчення строку виконання зобов`язання позикодавцеві було відшкодовано майном та іноземною валютою частину заборгованості, в еквіваленті 49000 грн.

Таким чином вимоги позивача в частині стягнення основної суми заборгованості підлягають стягненню за виключенням цієї суми (130000 грн. - 49000 грн.= 81000 грн.).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторони не встановлювали іншого розміру процентів ніж передбачено законом на випадок прострочення виконання свого зобов`язання боржником.

З розписки ОСОБА_3 вбачається, що строк повернення ним позики сторони визначили до 15.08.2017 року.

Таким чином 3 % річних підлягають нарахуванню з 15.08.2017 року по день звернення з позовом - 20.01.2020 року, тобто за 887 днів, що становить 9477 грн. 53 коп.

Інфляційні втрати за вказаний період становлять 26208 грн. і також підлягають стягненню з відповідача.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач належними і допустимими засобами доказування довів той факт, на який він посилався як на підставу своїх вимог.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 263, 264, 265, 277-279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики, в розмірі 116685 (сто шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять) грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , 1166 (одна тисяча сто шістдесят шість) грн. 96 коп., в якості відшкодування судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляція на рішення може бути подана до Чернігівського апеляційного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 15.01.2021 року.

Суддя Є.А. Жовток