Провадження № 2/752/1317/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.09.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Потапенко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.11.2016 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Geely», д.н.з № НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Ford Fiesta» д.н.з № НОМЕР_2 під керуванням відповідача - ОСОБА_2 .

Цивільна-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» на суму 100 000 грн. відповідно до Полісу №АК/1585582 від 19.10.2016 року.

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15.02.2018 року у справі №752/2742/18 відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Посилаючись на зазначене, а також на Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого КТЗ за №14С/12/16/1 від 18.12.2016 р. та на Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи за №207/Ж від 31.01.2017 року, позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» суму страхового відшкодування в рамках страхового ліміту у розмірі 100 000 грн. та з ОСОБА_1 відшкодування за завдану майнову шкоду, що не увійшло до страхового відшкодування у розмірі 1576 грн. та моральну шкоду повязану з отриманням тілесних ушкоджень в результаті ДТП у сумі 50 000 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.08.2019 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Встановлено строки на подання відзиву відповідачами. Призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24.01.2020 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

На момент розгляду справи відповідачі не скористались своїм правом на подання письмового відзиву.

Представник позивача в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, зазначаючи на існування рішення Голосіївського районного суду м.Києва, відповідно до якого позивача також було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.11.2016 р. і така постанова не скасована.

Представник відповідача - ПрАТ «СК «Галицька» повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України, в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

10.11.2016 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Geely», д.н.з № НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Ford Fiesta» д.н.з № НОМЕР_2 , під керуванням відповідача - ОСОБА_2 .

Відповідно до Постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 23.02.2017 року позивача - ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме недотримання вимог п.2.3б, п.10.4 Правил дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що призвело до отриманні ними механічних пошкоджень , а також отримання тілесних ушкоджень. Провадження у справі було закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15.02.2018 року у справі №752/2742/18 відповідача - ОСОБА_2 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України в результаті вищезазначеної ДТП.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 10.11.2016 р. приблизно о 16 год. 20 хв, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ford Fiesta» д.н. НОМЕР_2 , рухаючись по сухому, чистому дорожньому покритті, лівої смуги руху проспекту Глушкова в м.Києві в напрямку площі Одеської, в районі дорожнього знаку 5.45 ПДР України «Київ», будучи не уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в зв`язку з чим передньою лівою частиною керованого ним транспортного засобу, здійснив зіткнення з задньою правою частиною автомобіля марки «Geely», д.н.з № НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався попереду по лівій смузі в попутньому напрямку руху, чим порушив вимоги п.п.2.3 б, п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільна-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» на суму 100 000 грн. відповідно до полісу №АК/1585582 від 19.10.2016 року.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №14С/12/16/1 від 18.12.2016 року вартість матеріального збитку, нанесеного позивачу ОСОБА_1 як власнику внаслідок пошкодження КТЗ становить 96 944 грн.

Як вбачається зі змісту даного Звіту вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 206123,87 гривень, та перевищує вартість автомобіля, яка намомент пошкодження становить 96944 гривні.

Відповідно до Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №207/Ж від 31.01.2017 року позивачу внаслідок ДТП було завдано тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а також легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до Висновку експерта №12-1/2568 Київського науково-дослідного експертного криміналістичного центру від 24.01.2018 року, що проведено у кримінального провадженні в результаті вищезазначеної ДТП, в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, відповідач ОСОБА_2 повинен був керуватися вимогами пункту 12.3 ПДР України. Про відповідність дій відповідача вимогам пункту 12.3 ПДР України експерт не зміг дати відповіді.

Відповідно до вищезазначеного Висновку експерта №12-1/2568 Київського науково-дослідного експертного криміналістичного центру від 24.01.2018 року, експерт виснував, що в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, позивач ОСОБА_1 повинен був керуватися вимогами пункту 1,10 та 10.1 ПДР України, при цьому експерт прийшов до висновку, що в діях позивача вбачаються невідповідності зазначеним вимогам.

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу положень ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Водночас, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Як встановлено судом при керуванні транспортним засобом за обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.11.2016 р. ОСОБА_2 не дотримався вимог п.п.2.3 б, п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху, а ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом в даній дорожньо-транспортній пригоді не дотримався п.2.3б, п.10.4 Правил дорожнього руху і такі обставини встановлені судовими рішеннями, які не оскаржені сторонами та набрали законної сили.

Тобто, за даних обставин шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а отже відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

В даному випадку, суд вважає визначити ступінь вини кожного із водіїв у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди у співвідношенні 70% - вина ОСОБА_2 , 30% - ступні вини водія ОСОБА_1 враховуючи обставини ДТП та надаючи оцінку діям кожного із водіїв в частині кількості допущених порушень.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі ст.36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна

Відповідно до ст.12 зазначеного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №14С/12/16/1 від 18.12.2016 року ринкова вартість транспортного засобу на момент пошкодження становила 96 944 грн., при цьому зазначений звіт не містить інформації про вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП. Таку інформацію, так само не було надано позивачем до матеріалів справи. Зазначене унеможливлює виконання вимоги положення п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо встановлення різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Сторона позивача зверталась до ПрАТ «СК «Галицька» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Як вбачається з наданої Страховою компанією відповіді від 15.11.2018 р. ОСОБА_1 , не було визначено розмір вартості транспортного засобу після настання дорожньо-транспортної пригоди експертним шляхом, в зв`язку з чим Страховик визначив його на власний розсуд в розмірі 20943 гривні. Також Страховик визначив розмір страхового відшкодування в сумі 38000,35 гривень, виходячи з положень ст.30 Закону України «про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ступеня вини обох водіїв з врахуванням положень ст.1188 ЦК України.

На момент розгляду справи відомості про виплату страхового відшкодування у визначеній сумі суду не надано.

Однак, без визначення вартості автомобіля після настання дорожньо-транспортної пригоди суд позбавлений можливості визначити розмір матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню Страховою компанією та наявність підстав для стягнення такої шкоди з ОСОБА_2 .

Позивач не скористався своїм правом на проведення експертизи з визначення вартості автомобіля після настання дорожньо-транспортної пригоди в ході розгляду справи, хоча суд роз`яснив сторонам їх обов`язок щодо доведеності обставин, на які вони посилаються.

Виходячи з зазначеного суд приходить до висновку про неможливість задоволення вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди в зв`язку з їх необґрунтованістю та відсутністю доказів для визначення розміру відшкодування.

Звертаючись до суду позивач просить стягнути відшкодування моральної шкоди, яка виразилася в отримані тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що призвело до тривалих змін у житті позивача, душевних хвилювань та втраті часу у зв`язку з лікуванням, необхідністю участі у слідчих діях та неможливістю користуватися своїм транспортним засобом.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

В даному випадку, судом встановлено факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило розлад здоров`я строком понад 21 добу, що підтверджено Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №207/Ж від 31.01.2017 року в рамках кримінального провадження №0000031, а також приймає до уваги понесені хвилювання в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, що призвело до зміни способу життя, необхідності вирішувати тривалий час питання щодо відшкодування збитків.

Беручи до уваги ступінь вини кожного із водіїв у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку з відповідача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 35 000 грн. (70% від заявленого розміру).

З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) моральну шкоду в розмірі 35000 гривень, судовий збір в розмірі 35 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя