22-ц/804/179/21
241/1147/20

Головуючий у І інстанції Чудопалова С.В. Єдиний унікальний номер 241/1147/20
Номер провадження 22-ц/804/179/21
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2020 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мальцевої Є.Є.,

Лопатіної М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 08 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «Приват Банк») звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява вмотивована тим, що відповідно до укладеного договору б/н ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак взяті на себе зобов`язання не виконує та має заборгованість у сумі 135 364,39 грн., з яких 4 090 грн. заборгованість за тілом кредиту, 131 274,39 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. Просив стягнути вказану заборгованість, а також судові витрати з відповідача.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 08 жовтня 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 13.03.2007, яка складається із заборгованості за кредитом 4090 гривень; заборгованості по процентам за користуванням кредитом за період з 13.03.2007 по 31 березня 2010 у сумі 664,09 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку судовий збір у розмірі 73,78 грн.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду в частині відмовлених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, в інший частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції незаконно відмовив у стягненні процентів, оскільки не в повній мірі встановив дійсні обставини справи. Відповідачкою було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна». Крім того, відповідачкою заборгованість не оспорювалася, позовні вимоги про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним не заявлялись.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.ч. 1,3 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ЦПК України).

Судове рішення оскаржується позивачем лише в частині стягнення відсотків за користування кредитом, а тому апеляційним судом в іншій частині не переглядається.

З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2007 між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н про надання кредиту в розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 22).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві (а.с. 22).

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором.

У анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 13 березня 2007 року базова процентна ставка за кредитом зазначена у розмірі 3% на місяць (а.с. 22).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, за кредитним договором від 13.03.2007, станом на 31 жовтня 2018 року виникла заборгованість у сумі 135364,39 грн, з яких: 4090,00 грн - заборгованість за кредитом, 131274,39 грн - заборгованість за відсотками за період з 13.03.2007 по 31.10.2018 (а.с. 5-10).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість відповідачки перед АТ КБ «Приватбанк» по процентам визначається в межах строку дії картки (03.2010) в розмірі 664,09 грн, як зазначено у розрахунку заборгованості за договором б/н від 13.03.2007, укладеного між банком та відповідачкою.

Такі висновки суду першої інстанції є помилковими, зробленими без належного з`ясування обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 березня 2007 року ОСОБА_1 було підписано заяву, на підставі якої вона отримала кредитну картку «Універсальна». Відповідно до вказаної заяви ОСОБА_1 погодила, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 22).

Отже, апеляційний суд вважає, що підписана відповідачкою заява свідчить про її обізнаність щодо умов кредитування та узгодження з нею саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а відтак становлять у своїй сукупності кредитний договір.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачці ОСОБА_1 на підставі кредитного договору б/н від 13 березня 2007 року були надані кредитні карти № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , зі строком дії до жовтня 2010 року, вересня 2016 року та жовтня 2017 року відповідно (а.с. 21).

З виписки про рух коштів вбачається, що відповідачка користувалась вказаними картками, здійснювала зняття кредитних коштів через банкомат, оплату товару, поповнення рахунку (а.с. 5-19).

Суд першої інстанції наданим позивачем доказам належної правової оцінки не надав, передчасно встановивши невірний період нарахування заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція викладена у пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Переглядаючи рішення суду з урахуванням доводів скарги та наданих матеріалів апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки заборгованість по процентам може бути стягнута тільки в межах строку дії кредитної картки, який за даними банку встановлений до жовтня 2017 року.

Відповідно до умов укладеного договору, відповідач зобов`язалася сплачувати 36% річних за користування кредитом і оскільки сторони письмово не погоджували збільшення відсоткової ставки, розрахунок заборгованості по сплаті процентів необхідно проводити виходячи саме з цієї ставки річних, за винятком періоду, коли позивач зменшив цю ставку до 30% (з 01 січня 2013 року по 31 серпня 2014 року) та до 34,80% (з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року).

Отже, розмір заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01 квітня 2015 року по 31 жовтня 2017 року становить: 3 805,27 грн. х 36 % : 360 дні х 944 дні : 100% = 3592,17 грн.

Крім того підлягають врахуванню за вказаний період сплачені відповідачкою суми у погашення заборгованості на загальну суму 1 656 грн. 85 коп. (6,85 грн. + 330 грн. + 330 грн. + 330 грн. + 330 грн. + 330 грн.).

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають проценти за користування кредитом, нараховані станом на 31 березня 2015 року в розмірі 1 886 грн. 33 коп. і проценти за користування кредитом за період часу з 01 квітня 2015 року по 31 жовтня 2017 року в розмірі 3 592 грн. 17 коп., а разом 3 821 грн. 65 коп. (1 886 грн. 33 коп. + 3 592 грн. 17 коп. - 1 656 грн. 85коп. = 3 821 грн. 65 коп.).

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання до суду першої інстанції позовної заяви, позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 102 грн. (а.с. 1). За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 153 грн. (а.с. 72).

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (заявлено вимоги на суму 135 364,39 грн., задоволено в розмірі 7 911 грн. 65 коп.: 4 090 грн. + 3 821 грн. 65 коп. = 7 911 грн. 65 коп., що складає 5,8% від суми заявлених вимог), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого судового збору у розмірі 121,92 грн. (2 102 грн. х 5,8%) за подачу позову до суду першої інстанції та 182,87 грн. за подачу апеляційної скарги (3 153 грн. х 5,8%).

Враховуючи викладене, судове рішення в частині відмови у задоволені позову про стягнення заборгованості за процентами підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову в цій частині. В частині стягнення витрат по сплаті судового збору рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 08 жовтня 2020 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом скасувати, в частині стягнення витрат по сплаті судового збору змінити.

Позовні вимоги акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по процентам за період з 13 березня 2007 року по 31 жовтня 2017 року в розмірі 3 821 грн. 65 коп. (три тисячі вісімсот двадцять одну) грн. 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 121 (сто двадцять одну) грн. 92 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 87 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 січня 2021 року.

Судді В.М. Барков

Є.Є. Мальцева

М.Ю. Лопатіна