ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року

м. Харків

справа №638/17373/15

провадження №22/818/937/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Хорошевського О.М.

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2020 року, постановлене суддею Цвірюком Д.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У листопаді 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 77261,94 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 17 жовтня 2018 року підписано анкету-заяву №б/н про отримання банківських послуг, згідно якої він отримав кредит в розмірі 69000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Вказує, що відповідач з метою отримання кредитної картки підписав заяву про надання Банківських послуг та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, що складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, і підтверджується підписом у заяві. Взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу грошові кошти, але відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання внаслідок чого станом 30.09.2019 утворилась заборгованість у сумі 77261,94 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2020 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції не з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

В обґрунтування скарги посилається на те, що суд не звернув увагу на надану анкету-заяву з особистим підписом відповідача. На підставі зазначеної анкети відповідачу відкрито рахунок та видано преміальну картку № НОМЕР_1 на яку встановлено кредитний ліміт 69000,00 грн. Крім того, відповідач звертався до Банку із заявою про перевипуск картки. Також, всі істотні умови зазначені в паспорті кредиту підписаному відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін. Звертає увагу на те, що підписання відповідачем нібито паспорту кредита є неправдивим, оскільки у документі зазначено «клієнт ОСОБА_3 , а підписано Толстой», крім того у графі валюта не міститься жодної суми.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що що 17 жовтня 2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк».

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Як на підставу позовних вимог, представник АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що свої зобов`язання за договором кредиту відповідач не виконав, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість станом на 30.09.2019 року, згідно наданого розрахунку, у загальному розмірі 77 261,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 66327,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6778,81 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 3655,33 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 17.10.2018 року, яка є єдиним документом з підписом відповідача, не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З наданої позивачем анкети-заяви вбачається, що відповідач її підписав та погодився на надання банківських послуг в Приватбанку , даних про видачу та бажання отримати кредитну картку, встановивши на неї певний кредитний ліміт, чи отримати якусь певну послугу банку зазначена анкета не містить.

Крім того, позивач, обґрунтовуючи своє право вимоги, посилається на розрахунок кредитної заборгованості за договором від 17.10.2018 року, та на витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Platinum»., однак вказані документи жодним чином не підтверджують наявність договірних правовідносин між позивачем та відповідачем саме по картці «Platinum» у відповідності до підписаної анкети-заяви. При цьому суд зауважує, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

Також позивачем долучено до матеріалів справи в якості підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів фото відповідача з кредитною карткою, однак зазначене зображення не може бути доказом того, що відповідач отримав суму кредитних коштів в тому розмірі, який вказує позивач у позовній заяві так само як факт самого отримання коштів на картковий рахунок.

Щодо долученого до апеляційної скарги паспорту кредиту та заявки на актуалізацію даних про преміальний картці то судова колегія оцінює їх критично, оскільки клієнтом зазначений « ОСОБА_3 » а в графі підпису зазначено Толстой», вважати, що вказані документи стосуються відповідача у суду не має.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредиту, доказів надання такого кредиту та умов його надання.

Посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не підписані відповідачем.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Анкета-заява позичальника від 17 жовтня 2018 року крім паспортних даних відповідача не містить жодних умов якіб свідчили про бажання отримати кредитну картку та кредитний ліміт.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 77261,94 грн.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки правові підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді Н.П.Пилипчук

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 13.01.2021