Справа № 682/2101/21
Провадження № 2/682/881/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2021 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючої судді Зеленської В.І,
з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,
представника позивача адвоката Волкової А.О.,
розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з участю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,
Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала і пояснила, що дійсно 28.11.2019 року позичила у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США та зобов`язалася повернути їх до 01 червня 2020 року, про що склала власноручно розписку. 18 березня 2020 року ще позичила у ОСОБА_2 350 доларів США і 50 Євро, які зобов`язалася повернути до 01 травня 2020 року. Вказані кошти вона повертала позивачці частинами, а також протягом п`яти років працювала в господарстві ОСОБА_2 і відробляла позичені гроші, зокрема: працювала на городах, прибирала в будинку, купувала продукти харчування, одяг та ліки. Не вимагала від позивачки повернути розписки, так як покладалась на її добропорядність.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши позовну заяву та письмові докази, судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Із аналізу правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
На підтвердження укладення договору позики, 28 листопада 2019 року відповідачка ОСОБА_1 власноручно склала розписку про позику у ОСОБА_2 4000,00 доларів США та зобов`язалася повернути кошти до 01.06.2020 року (а.с.62).
Крім цього, на підтвердження укладення договору позики, 18 березня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 власноручно склала розписку про позику у ОСОБА_2 350 доларів США і 50 Євро, які зобов`язалася повернути до 01.05.2020 року (а.с.63).
Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України.
Відповідачка ОСОБА_1 визнала, що ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики виконала та передала їй 28.11.2019 р 4000.00 доларів США, , а 18.03.2020 р ОСОБА_2 передала їй 350 доларів США та 50 Євро.
Проте, відповідачка свого зобов`язання не виконала. З розрахунку позивачки вбачається, що розмір заборгованості відповідачки за договором позики становить 4350,00 доларів США і 50 Євро.
Суд не бере до уваги твердження відповідачки про те, що вона за згодою з позивачкою відпрацювала борг останньої, допомагаючи по господарству та шляхом придбання їй продуктів харчування, одягу та ліків.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідачка не довела в ході судового розгляду, що повернула позикодавцю ОСОБА_2 4350,00 доларів США та 50 Євро позики.
Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З розрахунку позивачки у позовній заяві вбачається, що 3% річних від простроченого боргу в сумі 4000,00 доларів США за період з 01.06.2020 р по день звернення з позовом до суду 27.09.2021 р (483 дні) становить 158,79 доларів США; 3% річних від простроченого боргу в сумі 350 доларів США за період з 01.05.2020 р по день звернення з позовом до суду 27.09.2021 р (513 днів) становить 14,76 доларів США , 3% річних від простроченого боргу в сумі 50 Євро за період з 01.05.2020 р по день звернення з позовом до суду 27.09.2021 р (513 днів) становить 2, 11 Євро, а всього по обох зобов`язаннях 3% річних від простроченого боргу становить 173,55 доларів США та 2,11 Євро.
Наданий позивачкою розрахунок є достатнім та зрозумілим, відповідає вимогам закону.
Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Законом України «Про судовий збір» встановлено ставки судового збору. За подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону).
Ціна позову у справі, що розглядається, визначена позивачкою у розмірі 122143,95 грн.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 4 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
На підставі викладеного, з відповідачки слід стягнути в користь позивачки 1675,44 грн судового збору за вимогами майнового характеру та за вимогами про забезпечення позову (1221,44 + 454).
Підстав для стягнення з відповідачки в користь позивачки 600,00 грн плати за незалежну оцінку майна суд не вбачає, так як позивачкою не доведено факт сплати таких коштів.
Керуючись ст.ст. 4-13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 273, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 1047- 1049 ЦК України, суд
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , 4523,55 долари США (чотири тисячі п`ятсот двадцять три долари США 55 центів), 52,11 Євро (п`ятдесят два Євро 11 євроцентів) та 1675,44 грн (одну тисячу шістсот сімдесят п`ять грн 44 коп ) судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.
Повний текст рішення буде виготовлений протягом п`яти днів.
Головуючий суддя Зеленська В.І.