ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року м. Чернівці

справа № 727/5635/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Олена Ігорівна, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_4 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 вересня 2020 року, (головуючий у 1-й інстанції Нестеренко Є.В.),

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом, у якому просив визнати заповіт недійсним.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 вересня 2019 року справу передано за підсудністю до Першотравневого районного суду м. Чернівці.

16 жовтня 2019 року Першотравневим районним судом м. Чернівці відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16.12.2019 року призначено по справі комплексну посмертну судово-медичну та судову психолого-психіатричну експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

25 березня 2020 року на адресу суду надійшов висновок експерта №418 від 02.03.2020 року.

Представником позивача адвокатом Дубець М.О. 21 вересня 2020 року, подано клопотання про призначення повторно посмертної судово-медичної експертизи.

_________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/11/21

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 вересня 2020 року в справі призначено повторну посмертну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Чернівецького обласного бюро судово-медичних експертиз.

На вирішення експертизи поставлено питання:

- Чи міг ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вільно та самостійно без додаткової допомоги (технічних пристроїв) говорити на момент укладення ним заповіту 21 серпня 2018 року?

- Чи міг ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вільно та самостійно говорити на момент укладення ним заповіту 21 серпня 2018 року, якщо би останній прикривав рукою ділянку гортані де знаходився отвір після операції?

- Чи були наявні візуально наслідки (захворювання, рани) після перенесеного оперативного втручання у ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент укладення ним заповіту 21 серпня 2018 року?

На вказану ухвалу ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати як таку, що суперечать нормам процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що така експертиза по справі вже проводилася, і в своєму висновку комісія експертів зазначила, що не вбачає підстав для формулювання аргументованих висновків на питання суду, які стосуються стану здоров`я ОСОБА_1 , так і його здатності до розмови в підекспертний період. Питання, які поставлені експертам в ухвалі суду про призначення повторної експертизи стосуються виключно з`ясування питань стану здоров`я ОСОБА_1 на момент укладення ним заповіту 21 серпня 2018 року, однак оригінали медичних карток стосуються лише періоду 2016-2017 років, а тому саме по собі надходження оригіналів медичних карток не може бути підставою для призначення повторної експертизи.

Крім того, призначення повторної експертизи можлива лише, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, однак судом першої інстанції не вказано в чому саме полягають сумніви у правильності висновку експерта, а також наявність іншого істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є затягуванням судового процесу зі сторони позивача, порушуючи всі розумні строки для розгляду справи.

Просить ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці про призначення повторної посмертної судово-медичної експертизи скасувати, та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга

підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи клопотання представника позивача - ОСОБА_5 про призначення повторної посмертної судово-медичної експертизи, суд першої інстанції виходив із наявності передбачених статтею 103 ЦПК України підстав для призначення даної експертизи, оскільки суд не міг самостійно дійти висновку, чи міг ОСОБА_1 говорити у зв`язку із станом здоров`я , чи міг вголос читати, так як для з`ясування вказаних обставин необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Пунктами 2, 3 частиною 1 статті 43 ЦПК України передбачено право учасників справи подавати докази та брати участь у їх дослідженні, подавати заяви та клопотання.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору за власною ініціативою, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом.

Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Частиною 1 статті 104 ЦПК України встановлено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Отже, судова експертиза призначається у разі потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Згідно ст.113ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до пункту 1.2.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Згідно пункту 3.6 Інструкції, у разі призначення експертизи (залучення експерта) для проведення додаткової або повторної експертизи, крім матеріалів, зазначених у пункті 3.3 цього розділу, до експертної установи (експертові) надаються також висновки попередніх експертиз з усіма додатками (фотознімками, порівняльними зразками тощо), а також додаткові матеріали, що стосуються предмета експертизи, які були зібрані після надання первинного висновку.

У разі необхідності проведення додаткової або повторної експертизи у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються мотиви та підстави для її призначення.

За змістом пункту 4.15 Інструкції, у дослідницькій частині висновку експерта при проведенні повторної експертизи вказуються причини розбіжностей з висновками попередніх експертиз, якщо такі розбіжності мали місце.

Висновок експерта визнається неповним, якщо досліджено не всі надані йому об`єкти або не дано вичерпних відповідей на всі поставлені перед експертом питання. Висновок експерта визнається неясним, якщо він викладений нечітко або носить непевний, неконкретний характер.

Повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об`єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судові експертизі.

Нові об`єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою.

Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав сторін чи інших осіб.

Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні.

Повторну судову експертизу слід доручати іншому експерту (експертам).

Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», в ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що згідно висновку експерта №148 від 02 березня 2020 року вбачається, що на 3,4 питання суду експертом надана відповідь наступного змісту: « … приймаючи до уваги вищенаведене комісія експертів вважає за необхідне вказати на факт відсутності інформації, у тому числі і медичної, яка б стосувалася стану здоров`я гр. ОСОБА_1 напередодні експертного періоду 21.08.2018 року чи невдовзі після нього. Таким чином, комісія експертів не вбачає підстав для формулювання аргументованих висновків на питання ухвали суду, які стосуються стану здоров`я гр. ОСОБА_1 , так і його здатності до розмови в підекспертний період. За відсутності у штатному розкладі КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи», експертам якого призначено виконання дійсної експертизи, посади судового психіатра комісія експертів вважає за неможливе формулювання кваліфікованої відповіді на питання ухвали суду, які стосуються психологічного чи психічного стану хворого ОСОБА_1 на день складання заповіту ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що оскільки попередній висновок експертів не дає відповіді на поставлені судом питання, відповіді на які безпосередньо впливають на результат розгляду справи, і для з`ясування таких обставин необхідні спеціальні знання у сфері, іншій ніж право, та з метою з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, правомірно задовольнив клопотання представника позивача ОСОБА_5 та призначив по справі повторну посмертну судово-медичну експертизу.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом зазначені ті ж самі питання, що в ухвалі від 16 грудня 2019 року, про що свідчить їх формулювання, відповіді на які не були надані, що дає можливість для призначення судом повторної судової експертизи.

Дотримуючись принципу змагальності сторін і не створюючи їм перешкод у процесі доказування обставин, суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. 12 ЦПК України правомірно призначив експертизу.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 вересня 2020 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 14 січня 2021 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк