ЄУН №337/6264/21
Провадження № 2/337/2954/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Бредун Д.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно подружжя,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2021 року позивачка ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дьякової Т.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 04 листопада 2021 року позовну заяву в установленому ч.ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України порядку було залишено без руху, а позивачці надано триденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення виявлених недоліків, а саме: сплати судового збору, виходячи з дійсної вартості нерухомого майна.

Ухвала була отримана особою, що підписала позов, на електронну адресу о 10:10 годині 05.11.2021 року. Отже останнім днем усунення вказаних недоліків є 08.11.2021 року.

08 листопада 2021 року (19:02 години) на електронну адресу суду представник позивача адвокат Дьякова Т.В. направила заяву про зменшення розміру судового збору до вже сплачених позивачкою 2889,30 гривень або розстрочення чи відстрочення сплати судового збору.

Вивчивши матеріали справи та клопотання, слід зазначити таке.

29 вересня 2021 року позивачка ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дьякової Т.В. вперше звернулася до суду із відповідним позовом, про визнання права власності на двокімнатну квартиру.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року їй було вказано на недопустимість заниження в два з половиною рази суми судового збору, позов було залишено без руху. Оскільки недоліки усунуті не були, ухвалою від 22 жовтня 2021 року позовну заяву повернуто позивачеві.

При цьому, первісно сплачений позивачкою судовий збір за квитанцією №34699373 від 25 вересня 2021 року на суму 2889,30 гривень зарахований до спецфонду Держбюджету і рахується за справою ЄУН №337/5536/21 Провадження № 2/337/2648/2021.

Сума судового збору позивачеві повернута не була, оскільки таке питання стороною позивача не ініційовано (ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»).

02 листопада 2021 року стороною позивача повторно подано той самий позов із тією самою ставкою судового збору.

В ухвалі від 04 листопада 2021 року позивачу повторно вказано на недопустимість заниження суми судового збору, роз`яснено процедуру перевірки зарахування судового збору до спецфонду Держбюджету та підстави неможливості врахування у справі ЄУН №337/6264/21 Провадження № 2/337/2954/2021 квитанції (№34699373 від 25.09.2021 року на суму 2889,30 гривень), яка прикріплена до справи ЄУН №337/5536/21 Провадження №2/337/2648/2021, оскільки повторне використання однієї й тієї ж квитанції є неможливим.

Ці кошти позивач може повернути в передбаченому п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» порядку, подавши відповідне клопотання.

Натомість, стороною позивача надано заяву про зменшення розміру судового збору до вже сплачених позивачкою 2889,30 гривень або розстрочення чи відстрочення сплати судового збору.

За таких обставин, на цей час не є можливим зменшення розміру судового збору до раніше сплачених позивачкою 2889,3 гривень за квитанцією №34699373 від 25.09.2021 року.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

На підставі ч.1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

За ч.3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може звільнити її від сплати судового збору.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Тобто фактичною підставою для звільнення від сплати судового збору є такий майновий стан особи, що утруднює виконання цього обов`язку у повному обсязі у встановлений законом строк.

Зазначеними нормами встановлено, що суд при звільненні від сплати судового збору повинен врахувати майновий стан заявника.

При розгляді клопотання про звільнення від сплати судового збору чи його розстрочення або відстрочення суддя не вбачає підстав для його задоволення, оскільки заявником не доведено тверджень щодо скрутного матеріального стану, що перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законом порядку розмірі. Також до заяви не додано інформації про розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Відповідно до п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 8 Закону №3674-VI та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 6364).

У зв`язку із цим обставини, зазначені заявником у клопотанні про звільнення від сплати судового збору. не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити збори цивільним судам у зв`язку з порушенням справ, вирішити які просять заявники, не може вважатися обмеженням права на звернення до суду, тобто такою, що сама по собі несумісна з гарантіями пункту 1 ст.6 Конвенції. Суд наголосив на тому, що це положення не дає підстав для висновку про беззастережність права на безоплатність провадження у цивільній справі.

Крім того, нормами ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення, зменшення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і лише за наявності передбачених законом підстав.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання про звільнення від судового збору, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, з урахуванням повторності подання позивачем позовної заяви зі штучно заниженою ставкою судового збору та не підтвердження існування передбачених ст. 136 ЦПК України обставин суд не вбачає підстави для відстрочення або розстрочення сплати судового збору чи зменшення розміру належних до сплати судових витрат.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки на цей час не усунуті недоліки, вказані в ухвалі від 04 листопада 2021 року, судовий збір не сплачено, у відповідності до ч.3 ст. 185 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивачки адвоката Дьякової Т.В. про відстрочення або розстрочення сплати судового збору чи зменшення розміру належних до сплати судових витрат.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно подружжя вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д.С. Бредун