Дата документу 15.11.2021
ЄУ № 368/973/21
Провадження №2-о/942/296/21
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

15 листопада 2021 року смт. Новопсков

Луганська область

Новопсковський районний суд Луганської області у складі судді Чалого А.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20.10.2021 цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи передана на розгляд до Новопсковського районного суду Луганської області.

З матеріалів заяви вбачається, що заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Міусинськ м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.175, 177 ЦПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Дослідивши матеріали поданої заяви, судом встановлено, що заявником не надано доказів родинних стосунків з ОСОБА_2 , факт смерті якої вона просить встановити. Отже, у заяві не зазначено доказів щодо правових підстав подачі заявником вказаної заяви, в контексті вимог ч. 1 ст. 317 ЦПК України.

В поданій заяві про встановлення факту смерті заявник вказує, що померла ОСОБА_2 є матір`ю заявника ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та шлюб. Разом з тим, надані документі не містять відомостей, що ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Крім того, при зверненні до суду з даною заявою заявник посилається на те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Відповідно до п.21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Заява ОСОБА_1 подана у зв`язку з необхідністю реєстрації у встановленому законом порядку факту смерті, а не у зв`язку зі збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже заявник не має пільг зі сплати судового збору відповідно до п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 243/12928/18.

З огляду на вищевикладене, заявнику необхідно сплатити судовий збір або надати належні докази на підтвердження звільнення його від сплати судового збору.

У разі неможливості надати суду докази звільнення від сплати судового збору, заявнику необхідно сплатити на рахунок UA0012423, Код 37991110,Одержувач: ГУК у Луг.обл./СТГсмт Новопск/22030101, банк одержувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп. та надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку із тим, що підстави для звільнення заявника від сплати судового збору, передбачені п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відсутні, доказів родинних стосунків суду не надано, дану заяву слід залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

При цьому, суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Суд зазначає, що вимога сплати судового збору прямо передбачена нормами чинного законодавства та відповідно до ст. 6 Конвенції з прав та основоположних свобод людини не є перешкоджанням доступу до правосуддя, оскільки чинним законодавством передбачений порядок звільнення від сплати судового збору судом.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що заявник не позбавлена права на звернення до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, або відстрочення сплати судового збору, відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України.

Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків наявних у заяві.

Спосіб усунення недоліків заяви полягає в поданні суду доказів родинних стосунків з померлою особою та документів, що підтверджують сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.175, 177,185, 260, 261, 294 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без руху, про що сповістити заявника, надавши строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником копії ухвали.

Роз`яснити, що в іншому випадку заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.В. Чалий