Справа № 159/4682/20 Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л.
Провадження № 22-ц/802/83/21 Категорія: 70 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Покликалась на те, що з 18 травня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2020 року було розірвано.

Вказувала, що відповідач ОСОБА_2 є батьком їх неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Малолітні діти перебувають на її утриманні, а відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дітей, участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідач ОСОБА_2 є працездатним, має заробіток та може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання малолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1600 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 1 600 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 14 вересня 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, яким стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 1 200 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей по 1600 грн на кожну дитину щомісячно, не відповідає обставинам справи, оскільки судом не було враховано його майнового стану, а тому на його думку, розмір аліментів по 1 200 грн на кожну дитину щомісячно, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде достатнім для утримання дітей, забезпечення належного рівня їх життя та повноцінного фізичного, розумового і духовного розвитку.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 13 січня 2021 року - дата складення повного судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги позивачу ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд вважав, що з ОСОБА_2 на користь позивача, на утримання малолітніх дітей слід стягувати аліменти у розмірі 1 600 грн на кожну дитину щомісячно.

Такий висновок суду є правильний.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі з 18 травня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2020 року було розірвано (а.с.4).

Відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком малолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_1 від 17 жовтня 2007 року та від 02 жовтня 2012 року серії НОМЕР_2 (а.с.5-6).

Згідно будинкової книги серії А №0147510 позивач ОСОБА_1 разом із малолітніми дітьми проживає по АДРЕСА_1 (а.с.9-11).

Згідно з приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як передбачено ст. 182 СК України ,при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття покладено на її батьків. Аліменти за позовом одного із батьків, з яким проживає дитина, присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, і мають бути достатніми для її гармонійного розвитку.

Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, а саме 1600 грн щомісячно на кожну дитину але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, суд першої інстанції врахував вимоги зазначеного вище матеріального права і прийняв законне і справедливе рішення на підставі наданих позивачем доказів.

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про задоволення позову ОСОБА_1 відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи про те, що він неспроможний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей у визначеному судом розмірі, колегією суддів до уваги приймаються, оскільки відповідно до ст. 180 СК України відповідач, як батько дітей зобов`язаний їх утримувати незважаючи на невеликий дохід. Крім того, безпідставними є також покликання відповідача на те, що визначений судом розмір аліментів вищий за мінімальний розмір аліментів на одну дитину, визначений ст. 182 СК України, оскільки вказаною нормою права визначений мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим за встановлений законом, проте такий розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для зміни оскаржуваного нею рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав зазначену вище правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: