Справа № 201/187/21/21
Провадження № 2-з/201/4/2021
УХВАЛА

про забезпечення позову

13 січня 2021 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Біндюгіна Мар`яна Олександрівна) про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Біндюгіна М.О.) про визнання правочину недійсним.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 13.01.2021р. відкрито провадження у справі, призначене проведення підготовчого засідання.

11.01.2021р. позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та встановлення заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій (у тому числі реєстрації відчуження) щодо об`єкту нерухомого майна: нежитлове приміщення, реєстраційний номер 101, загальною площею 443,3 кв.м у житловому будинку літ А-10 за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення № 100 (цокольний поверх 1-3, 1 поверх 4-42 І-ІІ, а4 - у загальному користуванні ганок).

В обґрунтування заявленого посилався на те, що предметом позову є визнання недійсним фіктивного правочину - договору дарування № 456 від 14.06.2018р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського МНО Біндюгіною М.О., нежитлового приміщення у житловому будинку літ. А-10 за адресою: АДРЕСА_2 , як такого, що спрямований на уникнення виконання зобов`язань перед позивачем, як кредитором дарувальника (фраудаторний правочин).

Відповідачка ОСОБА_2 з метою уникнення звернення стягнення на належне їй майно за позовом ОСОБА_1 у справі № 187/998/16-ц наступного дня після залучення її до справи в якості співвідповідача подарувала своє нерухоме майно матері ОСОБА_3 .

Ознайомившись із заявою, розглянувши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р. № 9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Положеннями ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України..

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, захід забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Встановлено судом з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (третя особа ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського МНО Біндюгіна М.О.) про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування позову вказував, що 03.09.2015р. позивач позичив ОСОБА_4 382 464,00 доларів США, що оформлено розпискою від 03.09.2015р. Дружина позичальника - ОСОБА_2 на зворотному боці розписки надала письмову згоду чоловіку на отримання позики та на передачу в заставу всього спільного рухомого та нерухомого майна подружжя у якості забезпечення виконання зобов`язання з повернення позики.

Оскільки позику своєчасно повернуто не було, позивач у жовтні 2016 року звернувся до Петриківського районного суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03.08.2018р. по справі № 187/998/16-ц, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.03.2020р. та постановою Верховного Суду від 05.10.2020р., позовні вимоги задоволені.

У процесі розгляду справи ухвалою суду від 13.06.2018р. до участі у справі залучено дружину позичальника ОСОБА_2 в якості співвідповідача, а рішенням у справі її визнано солідарним боржником і стягнуто заборгованість за договором позики солідарно з позичальника ОСОБА_4 і його дружини ОСОБА_2 .

Як з`ясувалося з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, наступного дня після винесення ухвали про залучення ОСОБА_2 до участі у справі у якості співвідповідача, а саме, 14.06.2018р., нею укладений договір дарування № 456, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського МНО Біндюгіною М.О., належного їй на праві власності об`єкту нерухомого майна - нежитлового приміщення, реєстраційний номер 101, загальною площею 443,3 кв.м у житловому будинку літ А-10 за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення № 100 (цокольний поверх 1-3, 1 поверх 4-42 І-ІІ, а4 - у загальному користуванні ганок) на користь матері ОСОБА_3 .

Відповідачка ОСОБА_2 дала згоду у розписці на передачу всього належного їй майна у заставу в якості забезпечення повернення позики, однак, достовірно знаючи про розгляд судом справи про стягнення боргу (адже ще в травні 2017року подавала апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження), здійснила відчуження нерухомого майна з метою уникнення відповідальності за правочином (учинила фраудаторний правочин).

За змістом положень Глави 10 ЦПК України, забезпечення позову полягає в обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлове приміщення, реєстраційний номер 101, загальною площею 443,3 кв.м у житловому будинку літ А-10 за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення № 100 (цокольний поверх 1-3, 1 поверх 4-42 І-ІІ, а4 - у загальному користуванні ганок) перебуває у власності відповідача у справі ОСОБА_3 , тому цього майна може бути застосовна заборона будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та встановлення заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій (у тому числі реєстрації відчуження) щодо об`єкту нерухомого майна.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами виник спір з приводу визнання договору дарування нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , недійсним, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає, що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та встановлення заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій (у тому числі реєстрації відчуження) щодо об`єкту нерухомого майна: нежитлове приміщення, реєстраційний номер 101, загальною площею 443,3 кв. м у житловому будинку літ А-10 за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення № 100 (цокольний поверх 1-3, 1 поверх 4-42 І-ІІ, а4 - у загальному користуванні ганок).

Такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.

Згідно із ч. 7 ст. 153 ЦПК України суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тому, розглядаючи дану заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання ухвали, про що зазначено в ч. 1 ст. 157 ЦПК України, згідно якої, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149,150, 151,153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Біндюгіна Мар`яна Олександрівна) про визнання правочину недійсним - задовольнити.

Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та встановити заборону вчинення будь-яких реєстраційних дій (у тому числі реєстрації відчуження) щодо об`єкту нерухомого майна: нежитлового приміщення, реєстраційний номер 101, загальною площею 443,3 кв.м у житловому будинку літ А-10 за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення № 100 (цокольний поверх 1-3, 1 поверх 4-42 І-ІІ, а4 - у загальному користуванні ганок).

Згідно ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, але може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копії ухвали надіслати сторонам для відома та для виконання відповідним органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, в тому числі щодо внесення записів до відповідних реєстрів.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Адреси та анкетні дані сторін:

Позивач:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 паспорт НОМЕР_1 , виданий 03.02.2017р. Адреса представника в Україні (для листування): Україна, 01004, м. Київ, вул. Терещенківська, 13, оф. 34).

Відповідач:

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 23.12.2011р. Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУГУ МВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач:

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 18.07.97р. Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ МВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_5 ).

Третя особа:

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 23.10.96р. Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ МВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП НОМЕР_7 ).

Третя особа:

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Біндюгіна Мар`яна Олександрівна ( АДРЕСА_7 ).

Суддя О.С. Наумова