Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3064/20
Провадження № 2/332/235/21
15 листопада 2021 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Яцуна О.С.,
при секретарі: Мусаєві Р.Д.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: ОСОБА_2 ,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що відповідно до ордеру головним наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , був її батько - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя, у 1998 році, він приватизував 8/25 частини вищезазначеної квартири, що в подальшому залишив їй у спадщину. Відтак, 8/25 частини квартири перейшла у приватну власність позивачки, а інша частина квартири залишилась у державній власності. Крім неї у квартирі зареєстрований її рідний брат - ОСОБА_3 , але у 2005 році останній квартиру покинув і до теперішнього часу за вказаною адресою не з`являвся. З урахуванням того, що позивач проживає у спірній квартирі сама, а відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації, позивач просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування кв. АДРЕСА_2 та примусово зняти його з реєстраційного обліку.
Позивач та її представник - адвокат Бікбаєва О.М., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності.
Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 підтвердила, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у кв. АДРЕСА_2 понад п`ятнадцять років.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2020, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Студенцовою О.О. за реєстровим № 248, позивач ОСОБА_1 є власником 8/25 частини кв. АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 204027031 від 13.03.2020 (а.с. 9-10).
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).
Як вбачається з відповіді, наданої на запит суду Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 3330_01-71, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 14.12.1988 відповідно по теперішній час (а.с. 19).
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з положеннями ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином судом встановлено, що позивач є власником частини вказаної квартири, але її право щодо володіння своїм майном порушується відповідачем, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Разом із цим, позовні вимоги щодо примусового зняття з реєстраційного обліку відповідача за вказаною адресою задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду по справам даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації осіб, які визнані за рішенням суду такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про примусове зняття з реєстрації відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 гривень.
В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Заводським районним судом м. Запоріжжяза письмовою заявою відповідача, поданоюпротягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 16.11.2021.
Суддя О.С. Яцун