Справа № 182/5843/21
Провадження № 2/0182/2810/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.11.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря

судового засідання - Снєгульської В.М.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Заяви по суті справи.

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 і просить стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частина усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення повноліття(а.с. 1)

Позов мотивований тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 22.07.2010 року по 24.05.2016 рік. Вона та відповідач є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею, малолітня дитина фактично знаходиться на її повному утриманні. Вказує, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини. Позивач зазначала, що не має можливості самостійно утримувати сина, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, проти позовних вимог частково заперечує, просить суд стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 12% від заробітку та доходів (а.с.35-36).

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог відповідач зазначив, що до липня 2021 року він сплачував аліменти на утримання сина добровільно в розмірі 1718,84 грн., а з серпня 2021 року - 859,42 грн. У більшому розмірі він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина, оскільки протягом 3-х років він лікує хребці хребта спини, хвороба прогресує та потребує постійного лікування та відповідно витрат. Крім того, у нього на утриманні перебуває непрацездатний батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом війни ІІ групи. В нього ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_5 і на її утримання він матері сплачує 1200 грн. щомісячно. Він активно бере участь у житті своїх дітей, про що свідчать фото з відпочинку влітку 2020 року та взимку 2021 року.

Інших заяв по суті справи учасники не подавали.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 17.09.2021 року по справі відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.15), витребувано відомості про доходи відповідача (а.с.17).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в позовному обсязі.

Відповідач просив суд задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з нього аліменти в розмірі 12% від його заробітку.

Судом встановлено.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2010 року по 24.05.2016 рік (а.с.2,4-5)

ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя народився син ОСОБА_3 (а.с.3)

Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_3 залишився проживати з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.6).

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо сплати та розміру аліментів на утримання дитини, оскільки відповідач надає допомогу на утримання дитини на свій розсуд.

Відповідач ОСОБА_2 працездатний, працює в Нікопольському районному управлінні поліції в Дніпропетровській області та щомісячно отримує грошове забезпечення в середньому близько 10675,99 грн. на місяць(а.с.24, 39)

У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд наголошує на тому, що найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Визначаючи частку заробітку (доходу) батька дитини ОСОБА_2 , яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

На час вирішення спору відповідач є працездатною особою, відповідач служить в поліції, отримує стабільні доходи у вигляді грошового забезпечення.

Наявність висновку за результатами К та МРТ відділів хребта від 29.05.2020 року та 01.09.2020 року (а.с.37-38) щодо МР-ознак остеохондрозу та протрузії дисків не дають підстав вважати, що такий стан здоров`я позбавляє можливості відповідача виконувати свої обов`язки на службі у поліції, або займатися обмеженим видом діяльності.

Судом також встановлено, що на теперішній час відповідач ОСОБА_7 проживає сам, також він має ще одну малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також має непрацездатного батька ОСОБА_4 , який є інвалідом війни 2 групи. Даних того, що зазначені особи перебувають на його утриманні у справі відсутні.

Отже, за вирахуванням аліментів, які просить позивач стягнути з відповідача на утримання дитини в розмірі ј частина від заробітку, у позивача залишається ѕ частини від його заробітку.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку зі станом здоров`я та народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, зважаючи, що відповідач має постійне місце роботи, отримує регулярний дохід, враховуючи задовільний стан здоров`я відповідача, відсутність будь-яких стягнень за виконавчими листами, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 03.09.2021 року.

Визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України (зокрема, Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 N 2017-III, Законом України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 N 966-XIV), що включають право відповідача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму.

Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 181, 182, 183, 184 ЦК України, ст. ст. 10-12, 76-81, 141, 258, 263, 265, 354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на користь малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я одержувача законного представника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно з 03.09.2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. на користь держави.

Рішення в частині місячного платежу аліментів підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Повне рішення складено 15.11.2021 року.

Дані про учасників справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: А. Г. Багрова