ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1200/17 Номер провадження 22-ц/814/150/21Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н. С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Пікуль В.П., Триголов В.М.,

за участю секретаря судового засідання Ачкасової О.Н.

розглянув у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2020 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного тексту судового рішення - 23 вересня 2020 року) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ПрАТ «СК «АХА Страхування», яке в подальшому перейменоване у ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», звернулось до суду з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь 133 614 грн. 28 коп. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що у червні 2016 року з вини ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль, застрахований ПрАТ «СК «АХА Страхування».

Позивач як страховик сплатив власнику пошкодженого автомобіля (страхувальнику) 183 614 грн. 28 коп. страхового відшкодування.

ПАТ НАСК «Оранта» як страховик винної особи відшкодував ПрАТ «СК «АХА Страхування» 50 000 грн. у межах ліміту відповідальності.

Решта суми 133 614 грн. 28 коп., підлягає стягненню з винної особи ОСОБА_1 в порядку ст.27 ЗУ «Про страхування» і ст. 993 ЦК України.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «АРКС», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог страхової компанії в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що відповідно п.22.3.2 Договору добровільного страхування, страховик має право провести огляд пошкодженого ТЗ та скласти акт огляду за відсутності іншої сторони і це не є його обов`язком.

Законом та Правилами №003 не передбачено обов`язку страховика готувати страховий акт з повідомленням відповідача, а тим більше узгоджувати розмір страхового відшкодування з відповідачем чи його представником.

Постановляючи ухвалу про зобов`язання ПрАТ «СК «АХА Страхування» надати для огляду пошкоджений автомобіль, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що даний автомобіль, як і пошкоджені запчастини перебувають у власності ОСОБА_2 (потерпілої особи) і лише власник може надавати ТЗ для огляду, однак фото пошкоджень автомобіля Ford Fiesta були направлені на електронну адресу судового експерта.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Павелко Р.С., представник ОСОБА_1 навів свої доводи на підтвердження правильності висновків суду першої інстанції, зокрема щодо встановлення правової природи спірних правовідносин і щодо належності та допустимості доказів, які позивач надав у справу.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 16.11.2016 року, 12.06.2016 року о 11:00 год на 235-му кілометрі автодороги Київ-Харків-Довжанський-Краснолуцький водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки ВАЗ-2107, д.р.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи поворот ліворуч, у порушення п.п.10.1 Правил дорожнього руху України не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем Ford Fiesta, д.р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів (т.1 а.с.8).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 27.11.2015 року власником автомобіля Ford Fiesta, д.р.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_2 (т.1 а.с.23).

Власником автомобіля ВАЗ-2107, д.р.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта» (поліс №АЕ/5050443).

Автомобіль Ford Fiesta, д.р.н.з. НОМЕР_2 на час скоєння ДТП було застраховано у СК «АХА Страхування», договір страхування № 28610ф5д від 23.12.2016 року (т.1 а.с.19-22).

12.06.2016 року інспектором взводу з обслуговування стаціонарного поста № 3 «Лубенської роти ДПС ДАІ» складено довідку № 93544430 про дорожньо-транспортну пригоду з зазначенням учасників ДТП та механічних пошкоджень обох автомобілів (т.1 а.с.9).

В цей же день ОСОБА_2 повідомила СК «АХА Страхування» про настання події, що має ознаки страхового випадку, та подала заяву про відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (т.1 а.с.18).

23.08.2016 року оцінувач ОСОБА_4 провів оцінку вартості матеріальної шкоди заподіяної власнику колісного транспортного засобу № 19/08/16 та визначив вартість матеріальної шкоди транспортного засобу Ford Fiesta, д.р.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 298 991 грн. 34 коп. (т.1 а.с.13-17).

05.09.2016 року ОСОБА_2 звернулась до СК «АХА Страхування» з заявою про здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 183 614 грн. 28 коп. згідно розрахунку страхового відшкодування (т.1 а.с.87-88).

08.09.2016 року СК «АХА Страхування» складено страховий акт № АХА 2158402, згідно якого ДТП за участю автомобіля Ford Fiesta, д.р.н.з. НОМЕР_2 , визнано страховим випадком та погоджено виплату відшкодування на підставі розрахунку у розмірі 183 614 грн. 28 коп. (т.1 а.с.10).

Згідно платіжного доручення № 267 075 від 12 вересня 2016 року АТ «СК «АХА Страхування» виплатило страхове відшкодування згідно акту № АХА2158402, договір страхування № 28610а5д від 23.12.2015 року, ОСОБА_2 у розмірі 183 614 грн. 28 коп. (т.1 а.с.6).

Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 16.11.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.4 ст. 38 КпАП України (т.1 а.с.8).

У січні 2017 року ПАТ НАСК «Оранта» сплатило ПрАТ «СК «АХА Страхування» 50 000 грн. страхового відшкодування.

06.02.2017 року на адресу ОСОБА_1 ПрАТ «СК «АХА Страхування» направлено претензію щодо врегулювання спору в позасудовому порядку та сплати протягом семи днів з моменту отримання претензії 133 614 грн. 28 коп. в порядку регресу компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Ford Fiesta, д.р.н. НОМЕР_2 . ( т.1 а.с.7)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки позивач документально не підтвердив розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 внаслідок пошкодження автомобіля «Ford Fiesta» днз НОМЕР_2 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК України, ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з статтею 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ст.9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивач як страховик потерпілої особи, сплатив останній страхове відшкодування, у зв`язку з чим отримав право вимоги до винної особи відповідача по справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин суброгація (постанова ВП Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц).

Разом з тим, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції у порушення вимог цивільного процесуального закону дав неправильну оцінку наданим у справу доказам у зв`язку з чим зробив помилковий висновок про недоведеність суми матеріальної шкоди, завданої автомобілю потерпілої особи, та, відповідно, про обґрунтованість суми страхового відшкодування, сплаченого позивачем потерпілій особі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст.78 ЦПК України).

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

У підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої автомобілю потерпілого позивач надав суду звіт про оцінку такої шкоди (т.1 а.с.13-17).

Суд першої інстанції, посилаючись на приписи ЗУ «Про засади державної мовної політики», визнав цей доказ неналежним і недопустимим з тих підстав, що він складений російською мовою.

Але рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2018 від 28 лютого 2018 року визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), Закон України "Про засади державної мовної політики" від 3 липня 2012 року № 5029-VI зі змінами. Тобто Закон, на який послався суд першої інстанції, втратив чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Твердження про те, що звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди спричиненого власнику від 23.08.2016 року складений з порушенням Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року, є безпідставними, оскільки ґрунтується на припущеннях і сторонами не оскаржений.

Суд першої інстанції поставив під сумнів акт огляду транспортного засобу від 17 серпня 2016 року і страховий акт № АХА2158402 від 08 вересня 2016 року з тих підстав, що обидва документи складені без повідомлення та погодження із винуватою особою ОСОБА_1 , при цьому суд не вказав у рішенні, яким же нормативним актом встановлений такий обов`язок страховика.

Договір добровільного страхування наземного транспорту №28610а5д від 23 грудня 2015 року (пункт 22.3.2) не містить норми, яка б покладала на страховика обов`язок повідомляти винну особу про проведення огляду транспортного засобу потерпілої особи (страхувальника) та складати акт огляду у його присутності.

Жодним спеціальним нормативним актом на страховика не покладений обов`язок узгоджувати з винною особою страховий акт, у тому числі і визначену суму страхового відшкодування.

Не можна погодитися також із твердженням про те, що і акт огляду транспортного засобу потерпілої особи, і звіт про оцінку розміру матеріального збитку складені невідомою особою, оскільки в акті зазначені: прізвище, ім`я, по-батькові цієї особи, його адреса, контактний телефон, адреса електронної пошти, номер і дата видачі сертифікату суб`єкта оціночної діяльності. Ці дані маються у відкритому доступі Державному реєстрі оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності.

Інші недоліки доказів позивача, на які послався суд першої інстанції, а саме розбіжності у характері пошкоджень, зазначених у довідці про дорожньо-транспортну пригоду і в акті огляду автомобіля, перерахування коштів безпосередньо потерпілому замість ТОВ «Брістоль Авто», не є істотними і не спростовують визначений спеціалістом розмір матеріального збитку та, відповідно, страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 31 липня 2019 року за клопотанням відповідача призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої ставилось питання визначення вартості матеріального збитку (шкоди), завданого(ї) власнику КТЗ ОСОБА_2 «Форд Фієста», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12.06.2016 року об 11 годині 39 хвилин на 235 км+800м а/д М03 «Київ-Харків-Довжанський», в результаті зіткнення з ТЗ ОСОБА_1 , «ВАЗ-2104» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 12 червня 2016 року.

Зобов`язано Приватне акціонерне товариство "АХА Страхування" та третю особу без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 надати експерту для огляду: автомобіль «Форд Фієста», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкоджені внаслідок ДТП елементи ТЗ, які були замінені та оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 .

Проведення даної експертизи доручено судовому експерту Сумцову Сергію Станіславовичу (т.2 а.с.8-9).

22.10.2019 року на адресу Хорольського районного суду Полтавської області надійшло повідомлення від судового експерта Сумцова Сергія Станіславовича про неможливість надання висновку №149 (т.2 а.с.13,14) у зв`язку з невиконанням клопотання експерта про надання додаткових документів і об`єктів для дослідження (т.2 а.с.15,16)

Суд першої інстанції, посилаючись на наведені обставини, на підставі ст.109 ЦПК України зробив висновок про свідоме ухилення позивача від виконання обов`язку підтвердити належними і допустимим доказами викладені у позовній заяві обставини.

Такий висновок суду є хибним з огляду на таке.

Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Для застосування наведеної норми закону суд має отримати докази умисного свідомого ухилення учасника справи від вчинення дій, необхідних для проведення експертизи.

Як слідує зі змісту клопотання експерта, він просив позивача ПрАТ "АХА Страхування" (АТ «СК «АРКС») та третю особу без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 надати йому автомобіль потерпілого у невідремонтованому стані, у разі ж якщо авто відремонтоване якісні фотознімки у друкованому чи електронному виді.

У повідомленні експерта про неможливість надання висновку зазначено, що позивач надіслав йому електронною поштою фотознімки автомобіля в розібраному стані. Відмова у проведенні експертизи мотивована неможливістю оглянути автомобіль та відсутністю фотознімків автомобіля загального вигляду пошкодженої передньої частини в зібраному стані.

Матеріали справи не містять доказів отримання третьою особою ОСОБА_2 , яка є власником пошкодженого автомобіля, копії ухвали суду про призначення експертизи та клопотання експерта.

АТ «СК «АРКС» надіслав експерту наявні у нього фотознімки автомобіля.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що позивач своїми діями та/або ж бездіяльністю умисно завадив проведенню експертизи.

Враховуючи встановлене, слід визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, з матеріалів справи вбачається, що АТ «СК «АХА Страхування», подаючи позовну заяву, до суду сплатила 2 004 грн. 21 коп. судового збору (т.1 а.с.1), подаючи апеляційну скаргу сплатила 3 006, 32 грн (т.2 а.с.100)

Позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Таким чином АТ «СК «АХА Страхування» має право на стягнення з ОСОБА_1 2004, 21+3006,32= 5 010,53 коп. судового збору.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2020 року скасувати, ухваливши нове судове рішення по суті заявлених вимог.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м.Київ, вул. Іллінська 8, ідентифікаційний код 20474912, п/р № НОМЕР_5 в АТ «УкрСиббанк») - 133 614 грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м.Київ, вул. Іллінська 8, ідентифікаційний код 20474912, п/р № НОМЕР_5 в АТ «УкрСиббанк») 5 010,53 коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено 13 січня 2021 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: В.П.Пікуль

В.М.Триголов