У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжяу складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Нетяги М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі подання старшого приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

16.11.2021р. до суду надійшло зазначене подання, яке приватний виконавець мотивує тим, що на примусовому виконанні у неї перебуває зведене виконавче провадження, до якого входять ВП №65604561 з виконання виконавчого листа №334/907/20, виданого 01.10.2020р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором в сумі 24579,67доларів СШАгрн., ВП №65604801 з виконання виконавчого листа №334/907/20, виданого 01.10.2020р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» судового збору в сумі 9228,21грн., ВП №65679950 з виконання виконавчого листа №334/6464/16-ц, виданого 08.05.2018р. Ленінським районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» судового збору в сумі 8809,83грн. Однак станом на 11.11.2021р. вказані рішення боржником не виконані. В ході виконавчого провадження встановлено, що боржнику на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , однак в результаті неодноразових виходів приватного виконавця за цієї адресою потрапити до квартири не вдалось, двері ніхто не відчинив, не виклики не відреагував. Поштову кореспонденцію боржник за цією адресою не отримує і вона повертається без вручення. Згідно з відповідей ПФУ, ДФС джерел отримання доходів не виявлено, відкриті рахунки в банках відсутні. Отже, наявність невиконаних зобов`язань є підставою для тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання приватний виконавець Шавлукова З.А. не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність приватного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. знаходиться зведене виконавче провадження,до якого входять ВП №65604561 з виконання виконавчого листа №334/907/20, виданого 01.10.2020р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором в сумі 24579,67доларів СШАгрн., ВП №65604801 з виконання виконавчого листа №334/907/20, виданого 01.10.2020р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» судового збору в сумі 9228,21грн., ВП №65679950 з виконання виконавчого листа №334/6464/16-ц, виданого 08.05.2018р. Ленінським районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» судового збору в сумі 8809,83грн.

З доданих до подання копій документів виконавчого провадження вбачається, що копії постанов приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження направлялись боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , однак повернулись без вручення.

Згідно з відповідей ПФУ, ДФС джерел отримання доходів не виявлено, відкриті рахунки в банках відсутні.

Згідно з актами приватного виконавця від 21.06.2021р., 13.07.2021р.,10.11.2021р. потрапити до квартири АДРЕСА_1 не вдалось, двері ніхто не відчинив, залишено виклик.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.1-3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р. №3857-XII (далі Закон).

П.5 ч.1 ст.6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством (ч.3 ст.6 Закону).

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про відсутність на даний час законних підстав для застосування до боржника ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В даному випадку суд виходить з того, що аналіз вищевикладених норм чинного законодавства свідчить про те, що громадянин України може бути тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України лише у випадку його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання цих зобов`язань.

Разом з тим, чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня. У сучасній українській мові це слово тлумачиться як: відступати, відхилятися, вивертатися; намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь, уникати; навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду на ці значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у вищевказаних Законах, слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК вказане подання розглядається судом без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, лише за участю державного виконавця, тому саме на останнього покладається тягар доказування обставин, які є істотними для вирішення даної справи, зокрема, факту ухилення боржника від виконання судових рішень.

Однак, в порушення вищевказаних норм права, приватний виконавець не зазначила та обґрунтувала, які саме дії чи бездіяльність боржника ОСОБА_1 свідчать про її ухилення від виконання судових рішень, і не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цього.

В обґрунтування подання приватний виконавець посилається виключно на те, що судові рішення боржником не виконані, що само по собі не може свідчити про його ухилення від виконання зобов`язання і відповідно не може бути підставою для застосування до особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Разом з тим, з доданих до подання матеріалів неможливо встановити, чи відомо боржнику ОСОБА_1 про наявність вказаних судових рішень та відкриття виконавчого провадження.

Як вже зазначалось, копії постанов про відкриття виконавчого провадження були направлені за зазначеною у виконавчому документі адресою, але повернулись без вручення.

Доказів направлення боржнику та отримання ним викликів приватного виконавця не надано.

Акти приватного виконавця складені за фактом виходу за адресою: АДРЕСА_3 , яка за змістом подання нібито належить боржнику ОСОБА_1 на праві власності, але відповідних доказів цьому суду не надано. За зазначеною у виконавчих документах адресою боржника - АДРЕСА_2 місце проживання чи перебування боржника ОСОБА_1 не перевірялось, її розшук не оголошувався.

При цьому, жодних відомостей про неможливість виконання рішення суду за рахунок належного боржнику нерухомого майна, на наявність якого також вказала приватний виконавець, суду не надано.

За таких обставин, у суду немає підстав вважати, що боржник ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаною про покладений на неї судовими рішеннями обов`язок сплатити грошові кошти на користь АТ «Державний ощадний банк України» і маючи реальну можливість виконати його, навмисно не виконує судові рішення, тобто ухиляється від виконання свого обов`язку.

Крім того, суд враховує, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є виключним засобом, який може бути застосовано, зокрема, з метою захисту прав і свобод інших осіб, в даному випадку стягувача. Однак суду не надано доказів на підтвердження того, що на даний час неможливо захистити права стягувача іншими засобами, ніж застосування такого обмеження до боржника.

Так, на думку суду, стягувач скористався своїм правом на примусове виконання судового рішення, в межах виконавчого провадження проведено ряд виконавчих дій, але доказів їх неефективності суду не надано, тобто можливість задоволення вимог стягувача не вичерпана.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні вказаного подання слід відмовити.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.313 ЦК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в їзду в Україну громадян України», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,258-260,441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А.Мурашова

16.11.2021