Справа № 466/9008/19
У Х В А Л А

11 листопада 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Донченко Ю.В.

з участю секретаря Пилипців О.-І.І.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Львова заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Донченко Ю.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про приєднання збудованого консольного балкону до квартири, що належить на праві власності,-

встановив:

у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про приєднання збудованого консольного балкону до квартири, що належить на праві власності.

На адресу суду 05.11.2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Донченко Ю.В. від участі в розгляді вищевказаної цивільної справи.

В обгрунтування своєї заяви позивач покликається на те, що на його думку суддя Донченко Ю.В. не може брати участь у розгляді вказаної цивільної справи і підлягає відводу, оскільки в процесі провадження та слухання його справи у нього виникли переконливі сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, оскільки він проігнорував та не задовольнив клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, а також те, що на його мобільний телефон без його ж згоди надходять смс повідомлення - судові повістки про виклик до суду, однак такої згоди він не надавав, заяв на отримання смс повідомлення не писав. Також позивачем заявлялись клопотання про винесення окремої ухвали про зобов`язання центру безкоштовної правової допомоги провести заміну адвоката та з інших вказаних у заяві питань, чим головуючий порушив його право на справедливий суд. У зв`язку з тим, він заявляє заперечення щодо таких неправомірних дій та недовіру судді Донченко Ю.В.

Окрім цього, зазначає, що у випадку не задоволення заяви, заявник буде звертатись із скаргами у Вищу раду правосуддя, Кваліфікаційну комісію суддів, Генеральну прокуратуру України, Офіс Президента України та в інші вказані у заяві установи.

Всі ці та інші обставини справи у сукупності, викликають у сторони позивача ОСОБА_1 сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, ставлять під сумнів незацікавленість судді Донченко Ю.В. у розгляді справи.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Дитинич П.І. зазначив, що доводи заявника є безпідставними, однак щоб не порушувати права його довірителя на справедливий суд та в нього не викликало сумнівів в діях головуючого при розгляді справи просив заяву про відвід задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явився. На адресу суду 05.11.2021 року подав клопотання про неможливість розгляду справи без участі позивача та відкладення розгляду справи на довготривалий термін у зв`язку із пандемією та карантином, разом з тим подав заяву про відвід судді Донченко Ю.В, яка не була оформлена належним чином та, зокрема не була передана на розгляд іншому судді .

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Причини неявки невідомі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною другою ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Статтями 36, 37 ЦПК передбачено чіткий та виключний перелік підстав з яких може бути заявлено самовідвід, відвід судді.

Зокрема, відповідно до ч. 1, 2 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Ч. 3 ст. 39 ЦПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі .

Відповідно ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Заява позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Донченко Ю.В. від розгляду цивільної справи № 466/9008/19 надійшла на адресу Шевченківського районного суду м.Львова 05.11.2021 р., однак не була належно оформлена позивачем, зокрема не була відповідно зареєстрована та передана на розгляд іншому судді на виконання вимог ч. 3 ст.40 ЦПК України та не була вирішена до даного судового засідання.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 встановлено, що підставами для відводу судді Донченко Ю.В. зазначено обставини, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України. Подану заяву просить задовольнити мотивуючи наведеними у ній підставами. У заяві категорично висловлює недовіру до судді та стверджує про недопущення його до правосуддя.

Окрім цього, зазначає, що у випадку не задоволення заяви заявник буде звертатись із скаргами у Вищу раду правосуддя, Кваліфікаційну комісію суддів, Генеральну прокуратуру України, Офіс Президента України та в інші вказані у заяві установи.

Всі ці та інші обставини справи у сукупності, викликають у сторони позивача ОСОБА_1 сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, ставлять під сумнів незацікавленість судді у розгляді справи.

Судом встановлено, що 28.09.2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова матеріали цивільної справи № 466/9008/19 прийнято до розгляду та в порядку загального позовного провадження призначено підготовче судове засідання.

05.11.2021 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Шевченківського районного суду м. Львова Донченко Ю.В., однак не була належно оформлена позивачем, відповідно не була передана на розгляд іншому судді на виконання вимог ч. 3 ст.40 ЦПК України, зокрема не вирішена до даного судового засідання. Окрім того аналогічні заяви про відвід судді, подані позивачем ОСОБА_1 були задоволені ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова Зими І.Є. від 14.02.2020 року та ухвалою судді Федорової О.Ф. від 05.04.2021 року.

Разом з тим, в заяві про відвід зазначено, що у випадку не задоволення заяви заявник буде звертатись із скаргами у Вищу раду правосуддя, Кваліфікаційну комісію суддів, Генеральну прокуратуру України, Офіс Президента України та в інші вказані у заяві установи.

Всі ці та інші обставини справи у сукупності, викликають у сторони позивача ОСОБА_1 сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, ставлять під сумнів незацікавленість судді у розгляді справи.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 , вбачається, що заявлений відвід зводиться до незгоди позивача з процесуальними діями, проте обставини, які б слугували підставами для відводу судді передбачені ст. 36 ЦПК України відсутні.

Так як, при розгляді цивільної справи в осіб, що беруть учать у справі не повинно бути сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів. У зв`язку з цим законодавець встановлює можливість відводу і самовідводу суддів.

Завданнями цивільного судочинства згідно ст. 1 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з правлюдини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію («Пулар проти Сполученого Королівства», 10 червня 1996 року §32, Звіти 1996- ІІІ).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості («Де Куббер проти Бельгії», 26 жовтня 1984 року, §26, Серія А, №86).

Суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру («Пєрсак проти Бельгії», 01.10.1982 року, «Ветштайн проти Швейцарії», «Паскал проти України», 15.12.2011 року та інші).

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу (самовідводу)

Суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з метою недопущення таких сумнівів при розгляді справи по суті та сумнівів щодо законності прийнятого в подальшому судового рішення, вважає, що заяву ОСОБА_1 від 05 листопада 2021 року про відвід судді Шевченківського районного суду м. Львова Донченко Ю.В. слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1, 36, 39,40 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Донченко Ю.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про приєднання збудованого консольного балкону до квартири, що належить на праві власності - задовольнити.

Цивільну справу № 466/9008/19 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про приєднання збудованого консольного балкону до квартири, що належить на праві власності - передати до канцелярії Шевченківського районного суду м. Львова для визначення судді в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю. В. Донченко