Дата документу 15.11.2021
Провадження № 1-кс/937/2959/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі заяву ОСОБА_1 про відвід слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Честнєйшої Ю.О. у кримінальному провадженні за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого ДБР в порядку ст. 303 КПК України,

за участю:

заявника ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Юрлагіної Т.В., згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 03.11.2020, надійшла заява ОСОБА_1 про відвід слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Честнєйшої Ю.О. у кримінальному провадженні за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого ДБР в порядку ст. 303 КПК України.

В обґрунтування заявленого відводу заявник зазначив, що суддя Честнєйша Ю.О., на його думку, грубо порушила вимоги ч.4 ст. 214 КПК України. Він вимагає відводу вказаного судді, оскільки вона неодноразово розглядала його скарги і відмовляє в їх задоволенні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 на задоволенні заявленого відводу наполягав.

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Честнєйша Ю.О. у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день та час слухання справи належним чином.

Дослідивши доводи заявника, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У провадженні судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Честнєйшої Ю.О. знаходиться на розгляді скарга ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого ДБР в порядку ст. 303 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 55 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013р., передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно з ч. 1-3 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Вимогами п.4 ч.1 ст.75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення ЄСПЛ у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), п. 58).

Таким чином, дослідивши матеріали заяви про відвід, суд вважає, що вказані ОСОБА_1 обставини щодо відводу судді Честнєйшої Ю.О. необґрунтованими, не містять підстав, визначених ст. 75 КПК України для відводу судді, тому не можуть бути підставою для усунення судді від розгляду вказаної скарги.

Твердження заявника об`єктивно не підтверджуються, а містять лише суб`єктивну, власну оцінку заявника. Достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість судді Честнєйшої Ю.О., судом не встановлено.

Незгода з процесуальними діями та рішеннями судді, за відсутності інших обставин, передбачених ст. 75 КПК України, не може бути підставою для відводу судді, а можуть бути зазначені в апеляційній скарзі на остаточне рішення у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням вищезазначеного, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Честнєйшої Ю.О. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 75 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Честнєйшої Ю.О. у кримінальному провадженні за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого ДБР в порядку ст. 303 КПК України відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДЯ: