РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Мукачево Справа №303/6227/21

2-о/303/110/21

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді - Кость В.В.

секретар судового засідання - Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа: Мукачівська районна державна нотаріальна контора

про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як на підставу для задоволення заяви заявник посилається на те, що він на день смерті своєї прабабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживав з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Прабабуся залишила заповіт на його ім`я, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, натомість подав суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги за заявою підтримує, просить задоволити.

Заінтересована особа в судове засідання не зявилася.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 2 березня 2015 року).

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишила заповіт від 11 грудня 2009 року, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право, заповіла ОСОБА_1 .

Згідно з даними витягу із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.09.2021 №66660699) інформація у Спадковому реєстрі щодо ОСОБА_2 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2 - відсутня

Заявник після смерті ОСОБА_2 звертався до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову (а.с. 16).

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи суд також виходить з того, що згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК (п. 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду у справах № 336/709/18-ц від 07.11.2018, № 303/1816/17 від 23.12.2019

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, статтями 1268 та 1269 Цивільного кодексу України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При цьому, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

У матеріалах справи міститься копія нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно з даними якої на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Фактичний аналіз змісту вищевказаних документів підтверджує доводи заявника про його проживання разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 на день її смерті.

Встановлення вищевказаного факту має безпосереднє значення для можливості оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Крім того, судом не встановлено наявності спору про право, наявності інших спадкоємців.

Таким чином, вимоги за заявою є підставними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 76, 258-259, 263-265, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 задоволити.

2. Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини (02.03.2015) ОСОБА_1 разом із спадкодавцем - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5. Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: Мукачівська районна державна нотаріальна контора (м.Мукачево, площа Миру, 30, ).

Суддя В.В. Кость