ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року

м.Суми

Справа №592/9816/20

Номер провадження 22-ц/816/81/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 жовтня 2020 року в складі судді Хитрова Б.В., ухваленого в м. Суми, повне рішення складено 23 жовтня 2020 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 30 серпня 1997 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є повнолітньою, та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач працездатний, однак матеріальної допомоги на неповнолітню дитину, в достатньому розмірі, не надає. Син знаходиться на утриманні позивачки.

Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 26 серпня 2020 року.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 1500 грн на місяць, до досягнення сином повноліття.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував, що відповідач не працює, час від часу отримує мінливий дохід, має важкий майновий стан, тому не має можливості в повному обсязі виконувати свої зобов`язання з утримання дитини у визначеному судом розмірі, що призводить до утворення заборгованості. Стверджує, що відповідно до вимог частини 1 статті 184 СК України наявні підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Вважає, що утримання з боку батька у розмірі 1500 грн є достатнім для сина.

Представник ОСОБА_2 адвокат Шаповал О.О. у відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, суд повно і всебічно дослідив усі обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що між сторонами виник спір про стягнення аліментів, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У справі яка переглядається суд встановив, що з 30 серпня 1997 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7).

Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 6).

Син сторін проживає з позивачкою (а.с. 3) і перебуває на її утриманні, що не заперечується відповідачем.

ОСОБА_1 працездатного віку, перешкод для працевлаштування не має, проте матеріальної допомоги на малолітнього сина у достатньому обсязі не надає.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про стягнення з відповідача аліментів на сина у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) батька дитини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд першої інстанції виходив з установленого нормами Сімейного кодексу України обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, врахував, що відповідач не має перешкод для працевлаштування та одержання доходу достатнього для забезпечення належного рівня життя та участі в утриманні сина, заявлений позивачкою розмір аліментів відповідає інтересам дитини є розумним, справедливим.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З огляду на встановлені у справі обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлений позивачкою розмір аліментів на утримання сина, відповідає потребам дитини, є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку сина сторін та не спричинить порушення принципу рівності обов`язку обох батьків щодо участі в утриманні дитини до її повноліття.

Звертаючись з апеляційною скаргою відповідач зазначив, що при ухваленні рішення судом не було враховано відсутності у нього постійного місця роботи, тимчасовий та мінливий характер заробітків, а також скрутний майновий стан.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Проте жодних належних, допустимих доказів на підтвердження свого важкого майнового стану, розміру своїх доходів, а також тимчасового характеру заробітків ОСОБА_1 не надав як до місцевого суду, так і до суду апеляційної інстанції. Про будь-які перешкоди, що позбавляють його можливості працевлаштуватися та сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі відповідач не повідомив.

Твердження ОСОБА_1 про наявність підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі висновків суду першої інстанції по суті спору також не спростовують, оскільки не ґрунтуються на чинному матеріальному законі.

Як було зазначено вище, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до вимог частини 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Тобто право обирати спосіб стягнення аліментів у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі, а також звертатися із заявою про зміну способу стягнення аліментів законодавець надав одержувачу аліментів особі з якою проживає дитина.

Враховуючи, що син сторін проживає разом з ОСОБА_2 , яка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходу, суд не мав правових підстав для визначення утримання на дитину у твердій грошовій сумі, яку погоджується сплачувати відповідач.

За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач - О.І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко