РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року

м. Рівне

Справа № 559/1262/20

Провадження № 22-ц/4815/27/21

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 вересня 2020 року у справі заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 вересня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що на думку суду вимога не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, проте аналіз даної норми дає чітке розуміння того, за яких обставин може бути видано судовий наказ. Зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Просить ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 вересня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена вимога про стягнення аліментів не може бути вирішена в порядку наказного провадження, оскільки не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та за результатами апеляційного розгляду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 1 ст.161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога непов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції зазначив, що вимога позивача не відповідає вимогам ст.161 цього Кодексу.

Такий висновок суду є правильним та відповідає вимогам процесуального закону.

Перевіривши зміст заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, судом апеляційної інстанції встановлено, що перша частина вимоги - стягнення 1/4 частини від всіх видів заробітку боржника відповідає вимогам ст.161 ч.1 п.4 ЦПК України,а друга частина вимоги - але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття відповідає по змісту п.5 ч.1 ст. 161 ЦПК.

Зазначені вимоги стягувача є різними по своїй суті та не можуть при такому формулюванні бути підставою для видачі судового наказу.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного судочинства, спрямований на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом про стягнення з боржника грошових коштів.

Спрощений порядок наказного провадження зумовлюється й такою особливістю, як обмежене коло вимог, щодо яких таке провадження припустиме.

У зв`язку із тим, що заявником вимоги заяви про видачу судового наказу не в повній мірі відповідають ст.161 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у видачі судового наказу та роз`яснив право заявника на подачу позовної заяви.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до довільного тлумаченням апелянтом закону та незгоди із ухваленим у справі судовим рішенням, а тому підстав для скасування ухвали суду та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1. 375, 383, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків