Справа № 206/37/21
Провадження № 2/206/365/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2021 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Маштака К.С., розглянувши питання про самовідвід судді по цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради про виселення,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов зазначений цивільний позов, предметом спору є виселення громадянина ОСОБА_1 з житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстрації місця проживання у відповідному органі реєстрації та зобов`язання Дніпровської міської ради надати особам, які підлягають виселенню з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 у користуванні інше жиле приміщення.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана цивільна справа була розподілена судді Маштаку К.С.

Так, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Маштак К.С.) від 12.01.2018 по цивільній справі № 206/4369/17 у задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про виселення відмовлено у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК, приватного нотаріуса ДМНО Вдовіної Ліани Леонідівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію відмовлено у повному обсязі.

Дане рішення оскаржувалося та було залишено без змін Апеляційним судом Дніпропетровської області 30.05.2018 (справа № 206/4369/17, провадження № 22-ц/774/2670/18) та Верховним Судом 28.11.2018 (справа № 206/4369/17, провадження № 61-38086 св 18)

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

У зв`язку з викладеним, суддя Маштак К.С. вважав за необхідне заявити самовідвід.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Вирішуючи питання про самовідвід судді Маштака К.С. з вказаних вище підстав суд вважає, що така позиція відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, якою передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та гарантовано справедливий судовий розгляд.

За практикою Європейського суду з прав людини, яку суд застосовує як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві; судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється» (зокрема, рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України»).

За положеннями статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді; суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Згідно з коментарем до наведеної статті Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 р. № 1, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При цьому вказано, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи, як одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом, покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Вимога безсторонності, згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У контексті наведених положень ч. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, та рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 по справі «Білуха проти України», в якому зазначено про важливе питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві, у стороннього спостерігача дійсно можуть виникнути обґрунтовані сумніви у безсторонності судді Маштака К.С. під час розгляду цивільної справи за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради про виселення.

Також, у рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 01.10.1982, заява № 8692/79, Європейський Суд з прав людини вказав (п. 30): не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь який сумнів з цього приводу.

Вказаний висновок, що потім був підтриманий у наступних рішеннях Суду, зокрема, у справі «МакГоннелл проти Сполученого Королівства» (McGonnell v. the United Kingdom), заява № 28488/65, § 51, ECHR 2000, та Клейн та інші (Kleyn and Others)), започаткував розмежуванням критеріїв неупередженості (безсторонності):

- суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі;

- об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності.

Таким чином, суддею Маштаком К.С. раніше було ухвалено судове рішення у спорі з приводу того ж об`єкта нерухомого майна між тими ж учасниками та з тих же підстав, наразі заявлено майже аналогічні позовні вимоги з відповідних підстав. Отже, зазначені процесуальні обставини є такими, що викликають сумнів у неупередженості чи об`єктивності судді, оскільки у судовому рішенні тим же суддею була надана оцінка доводам, доказам та підставам аналогічного спору.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що участь у розгляді даної цивільної справи може викликати у стороннього спостерігача сумніви в об`єктивності та неупередженості головуючого по справі судді Маштака К.С., з метою повного та всебічного розгляду даної справи та з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя та на розгляд її справи поза будь-яким сумнівом для позивача та відповідачів, щодо об`єктивності та неупередженості складу суду, та враховуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477, відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та практику Європейського Суду як джерело права, суд приходить до обґрунтованого висновку, що з метою попередження в подальшому безпідставних заяв та скарг на необ`єктивність та упередженість головуючого в розгляді даної справи, що призводить до затягування судового розгляду справи, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини, які викладені в його рішеннях у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ), з приводу недовіри суду, суд вважає за доцільне задовольнити заявлений самовідвід судді Маштака К.С., а справу передати до канцелярії суду для визначення іншого судді у порядку встановленому ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладено та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 33, 36, 39, 40, 41, 258-259, 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заявлений самовідвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштака К.С. по цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради про виселення задовольнити.

Передати матеріали цивільної справи за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради про виселення, до канцелярії суду для визначення іншого судді, в порядку передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя К.С. Маштак