ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1623/20
Провадження №2/477/126/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Дячок Л.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи - Литвинчук О.І.,

розглянувши у судовому засіданні по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, визначення способу у вихованні онука та спілкуванні з ним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення способу участі у вихованні онука та спілкуванні з ним.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 15 вересня 2018 року між сином позивача ОСОБА_6 та відповідачкою ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народився ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час батько та мати дитини проживають окремо. Малолітній ОСОБА_9 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_3 , яка здійснює перешкоди у його спілкуванні з позивачем, яка є його бабусею. Рішенням виконавчого комітету Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області встановлено порядок спілкування з онуком позивача, яке рекомендовано проводити за графіком, встановленим за взаємною домовленістю з матір`ю дитини. Однак, в зв`язку з тим, що відповідач фактично створює перешкоди для спілкування з онуком, позивач просить суд зобовязати відповідача не перешкоджати спілкуванню з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити наступні способи участі позивача у спілкуванні та вихованні онука, а саме систематичні побачення з онуком кожної суботи з 08.00 години до 17.00 години.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали посилаючись на вищевикладені обставини.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що відповідач не має наміру чинити перешкоди у спілкуванні бабусі з онуком, однак у зв`язку з тим, що позивач сама провокує конфлікти між ними, спільної мови щодо порядку такого спілкування вони знайти не можуть.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області вважала можливим спілкування позивача з онуком, проте у спосіб, що відповідатиме інтересам дитини, визначений у висновку органу опіки та піклування.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час судового розгляду за клопотаннями сторін допитані свідки.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснила, що є матір`ю позивачки, а відповідач є матір`ю її правнука ОСОБА_9 . Так, дійсно відповідачка не дозволяє позивачці бачитись з дитиною. Свідок намагалась налагодити між ними стосунки, однак порозуміння досягнуто не було.

Свідок ОСОБА_6 в суді пояснив, що є сином позивачки та колишнім чоловіком відповідачки від якої має сина ОСОБА_9 . Підтвердив, що відповідач дійсно не дозволяє його матері бачитись з онуком.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що сторони у справі вона знає. Позивачка є матір`ю колишнього чоловіка відповідачки, який покинув її майже відразу після народження дитини. Перший раз батько та баба з`явились, коли дитині виповнилось дев`ять місяців, та домовились про спілкування, однак дитину ніхто не відвідував. Перешкод до спілкування відповідачка не чинила.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він є знайомим ОСОБА_13 , яка є відповідачем у справі. 13 вересня 2020 року він став свідком зустрічі ОСОБА_14 з позивачкою та колишнім чоловіком ОСОБА_15 , яка переросла у конфлікт, під час якого сторони ображали одна одну. Потім позивачка з сином поїхали.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідач ОСОБА_7 та син позивача ОСОБА_6 перебували у шлюбі з 15 вересня 2018 року (а.с.5).

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.60), який є онуком ОСОБА_1 . Зазначена обставина визнана учасникам справи, обґрунтованого сумніву щодо достовірності вказаної обставини суд не має.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 липня 2020 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було розірвано.

ОСОБА_7 відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_16 » (а.с.59-61). На підставі зазначеного рішення 07.09.2020 року ОСОБА_13 було отримано паспорт (а.с.58).

Як встановлено судом, на теперішній час мати та батько малолітнього ОСОБА_17 мешкають окремо. Дитина мешкає разом з матір`ю. Зазначене сторонами по справі не оспорюється.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області №27 від 22.05.2020 року ОСОБА_1 рекомендовано спілкування з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводити за графіком, встановленим за взаємною домовленістю з матір`ю дитини (а.с.6).

Відповідно до висновку Вітовської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини, є наступний спосіб участі бабусі ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 , а саме: спілкування у першу та третю суботу або неділю місяця з 10.00 до 12.00 години за попередньою домовленістю з матір`ю у її присутності та без присутності сторонніх осіб або інших родичів; спілкування у святкові дні та в день народження за узгодженням з матір`ю; при зустрічі з дитиною дотримуватись маскового режиму, правил особистої гігієни, протиепідемічних заходів з метою недопущення зараження дитини гострою респіраторною хворобою COVID-19 (а.с.24-25).

Зазначений висновок органу опіки та піклування на думку суду відповідає інтересам дитини.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Положеннями частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка була ратифікована Україною 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, відповідно до частин 7,8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК),дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Взаємовідносини між дітьми та їх бабою і дідом підпадають під поняття сімейне життя, як одне із основоположних прав, яке гарантовано в статті 8 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Отже, взаємозв`язок баби та онука носить сімейний характер та такі особи відносяться до учасників сімейних відносин (ст. 2 СК ) і являються родичами.

В такому випадку право дитини на сімейне виховання буде включати і право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Відповідно до вимог статті 257 СК баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Відповідно до статті 263 СК спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК.

При визначенні форми спілкування родичів та способів участі баби та діда у вихованні дитини, суд виходить з вимог частини 2 статті 159 СК та враховує участь цих родичів у вихованні дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

При цьому, вирішуючи спір щодо участі вказаних осіб у вихованні онука, суд має, перш за все, враховувати інтереси самої дитини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач проявляє бажання щодо участі у вихованні онука та спілкуванні з ним. Як слідує з письмових доказів, позивач має кваліфікацію медичної сестри та педагогічну освіту, тривалий час працює у закладі дошкільної освіти, позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.29).

Судом не вбачається наявність негативного впливу позивача на свого онука, а також будь-яких її дій всупереч інтересам дитини. Обставин, які б унеможливлювали спілкування позивача з малолітнім онуком чи обставин, які б свідчили, що таке спілкування не відповідає інтересам дитини, в судовому засіданні не встановлено. Відповідачем також не надано доказів цього.

Відповідач в цілому не заперечує проти спілкування баби з онуком, однак сторони в зв`язку з особистими конфліктними стосунками самостійно не можуть дійти згоди щодо порядку та способів участі у вихованні дитини, адже позивач бажає спілкуватися із дитиною за тим графіком, який визначений в позовних вимогах, в той час як відповідач не погоджується із таким порядком спілкування.

Враховуючи вищевикладене, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування баби та діда з онуками та участь у їх вихованні, бажання позивача брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у спілкуванні з онуком та баланс між інтересами позивача, відповідача та самої дитини, приймаючи до уваги вік малолітньої дитини, суд вважає за необхідне визначити позивачу порядок спілкування з онуком двічі у місяць у один з вихідних днів суботу або неділю, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини у її присутності, оскільки такий порядок не порушує інтереси малолітньої дитини і не перешкоджатиме нормальному його вихованню, розпорядку дня та відпочинку.

При цьому суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати її інтересам.

Керуючись ст. 3, 10, 131, 158, 197, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_1 наступний спосіб спілкування з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- спілкування у першу та третю суботу або неділю місяця з 10.00 години до 12.00 години за попередньою домовленістю з матір`ю дитини в її присутності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12.01.2021 року.

Суддя Л.М.Семенова