Ухвала

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа №520/12885/19

провадження №61-4162св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Петрова Є. В., Ткачука О. С. (суддя-доповідач),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про відмову від позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , поданою представником - ОСОБА_3 , на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила визнати недійсним договір дарування, укладений 25 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М. М.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір дарування, укладений 25 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М. М.

У березні 2021 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , подав касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Київського районного суду м. Одеси.

26 травня 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву, в якій просить прийняти її відмову від позову та закрити провадження у справі, з метою дотримання інтересів родини та нормальних взаємовідносин між родичами. ОСОБА_1 також повідомила, що наслідки відмови від позову і закриття провадження у справі, передбачені ЦПК України, їй відомі та зрозумілі.

Листом Верховного Суду, з метою підтвердження дійсності підпису указаної заяви саме ОСОБА_1 , її повідомлено про необхідність надати суду касаційної інстанції нотаріально засвідчену заяву про відмову від позову.

У жовтні 2021 року до Верховного Суду надійшла нотаріально засвідчена заява ОСОБА_1 про відмову від позову.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно зі статтею 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно з пунктом четвертим частини першої, частиною другою статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, необхідно прийняти її відмову від позову, визнати судові рішення місцевого та апеляційного суду в цій справі нечинними і закрити провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Аналогічні положення закріплені в частині четвертій статті 7 Закону України «Про судовий збір», яка встановлює підстави та порядок повернення судового збору.

За подання касаційної скарги ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі

1 538 грн, згідно з квитанцією від 05 березня 2021 року № 54658046.

Отже, ОСОБА_2 необхідно повернути з державного бюджету 769 грн (1 538 грн х 50 %) судового збору.

Враховуючи викладене, оригінал фіскального чека від 05 березня 2021 року № 54658046 необхідно надіслати ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 142, 206, 255, 408 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Визнати нечинними рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня

2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року в цій справі.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 769 грн судового збору, сплаченого нею за подання касаційної скарги, згідно з квитанцією від 05 березня 2021 року № 54658046, що внесені до ГУК у

м. Києві/Печерс.р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102.

Оригінал квитанції від 05 березня 2021 року № 54658046 надіслати ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

А. А. Калараш

Є. В. Петров

О.С. Ткачук