Єдиний унікальний номер 234/604/20
Номер провадження 22-ц/804/376/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року

м. Бахмут

справа № 234/604/20

провадження № 22-ц/804/376/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цимбал Д.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 234/604/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування ? частки квартири недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 ,

на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 24 листопада 2020 року (суддя Чернобай А.О.), постановлену в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В січні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що з 1979 року він є інвалідом 1 групи у зв`язку з отриманням травми голови і з того часу перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом шизофренія. В 1993 році він разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 приватизували квартиру АДРЕСА_1 , де постійно проживали з 1970 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 його матір ОСОБА_4 померла, а 12 квітня 2012 року його було поміщено до Краматорської міської психіатричної лікарні за заявою ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , де він знаходився на лікуванні до травня 2019 року. 25 лютого 2016 року, коли він знаходився на лікуванні у Краматорській психіатричній лікарні, ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_5 , привезли його до Краматорської нотаріальної контори № 1, де він знаходячись під впливом дії психіатричних препаратів, не усвідомлюючи значення своїх дій і не в змозі ними керувати, підписав договір дарування ? частини квартири АДРЕСА_1 , що належала йому на праві власності, ОСОБА_3 , який засвідчено державним нотаріусом Фареником О.О.

Просив суд визнати договір дарування ? частки квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 від 25 лютого 2016 року, засвідчений нотаріусом Першої Державної нотаріальної контори м. Краматорська Фареника О.О., недійсним; стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000грн.;стягнути з відповідача на його користь витрати на проведення експертизи з оцінки майна в розмірі 500 грн.; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 127 750 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 24 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування ? частки квартири недійсним залишено без розгляду.

Судове рішення мотивоване тим, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 серпня 2020 року (справа № 234/4640/20, провадження № 2-о/234/472/20), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатним та встановлено ОСОБА_6 опікуном над ОСОБА_1 . Встановлений строк дії даного рішення суду про визнання ОСОБА_1 недієздатним - два роки. Рішення суду набрало законної сили 14 вересня 2020 року, а тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 257 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування ? частки квартири недійсним, підлягає залишенню без розгляду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду представник позивача - ОСОБА_7 посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 без розгляду скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що звертаючись до суду за захистом своїх порушених прав, ОСОБА_1 діяв у межах і в спосіб, встановлений цивільним законодавством, на момент звернення до суду він був дієздатною особою, свої повноваження підтвердив інформацією з органу опіки та піклування і Краматорської міської психіатричної лікарні про відсутність з їх боку звернень до суду про визнання його недієздатним.

В порушення вимог статей 78,83,84 ЦПК України судом було прийнято як доказ рішення Краматорського міського суду по справі № 234/4640/20 від 12 серпня 2020 року про визнання ОСОБА_1 недієздатною особою, що надала особа яка не мала статусу учасника справи, що стало підставою для залишення позову без розгляду, при цьому судом не було витребуваний сам висновок судово-психіатричної експертизи що встановив недієздатність ОСОБА_1 . Крім того ,в судовому рішенні по справі № 234/4640/20 від 12 серпня 2020 року не зазначено з якого саме строку треба вважати ОСОБА_1 недієздатним і тому відповідно до статті 40 ЦК України він вважається недієздатним з моменту набрання рішення суду законної сили, а саме з 14 вересня 2020 року, як зазначено у самому рішенні суду.

Залучаючи до матеріалів справи рішення Краматорського міського суду по справі № 234/4640/20 від 12 серпня 2020 року судом було встановлено, що ОСОБА_1 було призначено опікуна, а саме ОСОБА_6 . Вважає, що з таких обставин суд повинен був діяти відповідно до вимог статей 59,63,251 ЦПК України та залучити до участі у справі опікуна ОСОБА_6 .

Посилається на рішення по справі «Наталія Михайленко проти України» (№49069/11) від 30 травня 2013 року в якому, Європейський суд з прав людини визнав, що деякі положення Цивільно процесуального кодексу України, які стосуються захисту прав осіб, позбавлених цивільної дієздатності є такими, що порушують Європейську конвенцію з прав людини, зокрема статтю 6 п.1, в якій зазначено що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства».

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.143)

Представник відповідача в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.146)

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

15 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дарування 1/2 частки квартири недійсним. (а.с.1-2).

Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11 березня 2020 року. (а.с.46).

Ухвалою суду 10 квітня 2020 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 29 квітня 2020 року. (а.с.69).

Ухвалою суду від 28 липня 2020 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.(а.с.98-99).

15 жовтня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання експерта КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська» про надання необхідних документів для проведення судово-психіатричної експертизи. (а.с.112).

Ухвалою суду від 13 листопада 2020 року провадження у справі поновлено та призначено до розгляду у підготовчому засідання на 24 листопада 2020 року о 08 год. 30 хв. (а.с.117).

24 листопада 2020 року на електрону адресу суду від представника відповідача ОСОБА_8 надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки 12 серпня 2020 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області, яке набрало законної сили 14 вересня 2020 року, ОСОБА_1 було визнано недієздатним. На підставі п. 1 ч.1 ст. 257 ЦПК просив позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування 1/2 частки квартири недійсним залишити без розгляду, оскільки позовна заява подана особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності. (а.с.119).

Як вбачається з копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 серпня 2020 року (справа № 234/4640/20, провадження № 2-о/234/472/20), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатним та встановлено ОСОБА_6 опікуном над ОСОБА_1 . Встановлений строк дії даного рішення суду про визнання ОСОБА_1 недієздатним - два роки. Рішення суду набрало законної сили 14.09.2020 року. (а.с.110-111).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 серпня 2020 року (справа № 234/4640/20, провадження № 2-о/234/472/20), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатним та встановлено ОСОБА_6 опікуном над ОСОБА_1 . Встановлений строк дії даного рішення суду про визнання ОСОБА_1 недієздатним - два роки. Рішення суду набрало законної сили 14 вересня 2020 року, а тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 257 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування ? частки квартири недійсним, підлягає залишенню без розгляду.

Проте погодитись з таким висновком суду не можливо з наступних підстав.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Стаття 55 Конституції України закріплює право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.

За правовою позицією Конституційного Суду України право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина; зокрема, положення частини другої статті 64 Конституції України не допускають обмеження права на судовий захист навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану; це повністю відповідає Загальній декларації прав людини, за якою кожен, у разі порушення його основних прав, наданих конституцією і законом, має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами (стаття 8) (абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001).

Ратифікація Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) покладає на нашу державу обов`язок неухильного додержання зобов`язань за цим міжнародно-правовим документом, що вимагає від нашої держави необхідності організувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити реальне гарантування передбаченого Конвенцією права на судовий захист, створити рівні умови доступу до правосуддя.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського суду з прав людини законодавчо ґрунтується на нормах п.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, у якій зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Держава має забезпечувати право на прямий доступ до правосуддя особі у всіх питаннях, пов`язаних із визнанням її недієздатною або обмежено дієздатною.

Обов`язок суду при розгляді справи керуватися принципом верховенства права закріплено у частині першій статті 10 ЦПК України.

Згідно вимог частин другої-четвертої статті 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Суду розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до частини 1 статті 47 ЦПК України цивільна процесуальна дієздатність це здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У справі «Белле проти Франції» (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його цивільних прав та обов`язків . Таким чином, у статті 6 представлено «право на суд», разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. The United Kingdom, 21/02/1975, § 36).

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Belesandothers v. The Czech Republic, 12/11/2002, § 49).

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дарування ? частки квартири недійсним. (а.с.1-2).

Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11 березня 2020 року. (а.с.46).

24 листопада 2020 року на електрону адресу суду від представника відповідача ОСОБА_8 надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки 12 серпня 2020 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області, яке набрало законної сили 14 вересня 2020 року, ОСОБА_1 було визнано недієздатним. На підставі п. 1 ч.1 ст. 257 ЦПК просив позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування 1/2 частки квартири недійсним залишити без розгляду, оскільки позовна заява подана особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності. (а.с.119).

Як вбачається з копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 серпня 2020 року (справа № 234/4640/20, провадження № 2-о/234/472/20), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатним та встановлено ОСОБА_6 опікуном над ОСОБА_1 . Встановлений строк дії даного рішення суду про визнання ОСОБА_1 недієздатним - два роки. Рішення суду набрало законної сили 14.09.2020 року. (а.с.110-111).

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 24 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування ? частки квартири недійсним залишено без розгляду.

Вимогами частин 1 статті 59 ЦПК України встановлено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що на момент звернення до суду з позовом 15 січня 2020 року, ОСОБА_1 мав повну цивільну процесуальну дієздатність, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 серпня 2020 року його визнано недієздатним та встановлено ОСОБА_6 опікуном, яка згідно з вимогами діючого законодавства має право захищати в суді права ОСОБА_1 та дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без розгляду з підстав того, що позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Таким чином, суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позов ОСОБА_3 фактично позбавив позивача права на справедливий та своєчасний розгляд справи за його позовною заявою та практично обмежив доступ до правосуддя.

За таких обставин, доводи скаржника є обґрунтованими. Допущення зазначених порушень процесуальних норм призвело до необґрунтованого припинення розгляду позову та створення перешкод для захисту порушених прав позивача у спосіб передбачений законом, через що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням положень процесуального права, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановивши, що суд першої інстанції, постановив ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, неправильно застосував норми порушив норми процесуального права, тому відповідно до статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, а тому ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як роз`яснено у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 24 листопада 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О. Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло