Справа № 577/2642/21
Провадження № 2/577/948/21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі : головуючого судді Рідзевської І.О.,

з участю секретаря Волошко І.С.,

представника відповідача Барбуци Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ» про усунення перешкод у користуванні належним майном шляхом його повернення із чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Бушта В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та просить ТОВ «БІО ЛАТ» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою розміром 3,581 га, кадастровий номер :03:001:0492, що розташована на території Попівської сільської ради, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, згідно власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-СМ № 005930 виданого Шаповалівською сільською радою 16 січня 2002 року, шляхом звільнення та повернення власникові земельної ділянки та чинити перешкоди у її користуванні; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 19890057 від 04.04.2017 року на земельну ділянку прощею 3,581 га, кадастровий номер :03:001:0492, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-СМ № 005930, виданого Шаповалівською сільською радою 16 січня 2002 року; стягнути з ТОВ «БІО ЛАТ» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-СМ № 005930 виданого Шаповалівською сільською радою 16 січня 2002 року вона ОСОБА_1 власником земельної ділянки розміром 3,581 га, розташованої

на території Попівської сільської ради. 01.03.2007 року було укладено договір оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ «БІЛ ЛАТ», зареєстрований 26.03.2007 року у Конотопському міськрайонному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 92. Строк дії договору становить 10 років. В 2017 році строк дії договору оренди землі закінчився, однак ТОВ «БІЛ ЛАТ» продовжує використовувати належну ОСОБА_1 земельну ділянку. На неодноразове прохання позивача виділити їй землю в натурі та повернути її у володіння, користування та розпорядження ОСОБА_1 ТОВ «БІО ЛАТ» відмовляє. Свою позицію ТОВ «БІО ЛАТ» мотивує тим, що 05.10.2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «БІО ЛАТ» укладено додаткову угоду до договору оренду землі, якою збільшено строк оренди земельної ділянки на 10 років. ОСОБА_1 додаткову угоду не підписувала, умови її не погоджувала, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

В судове засіданні представник позивача ОСОБА_2 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «БІО ЛАТ» Барбуца Н.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що 01 березня 2007 року між ТОВ «БЮ ЛАТ» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, який було зареєстровано 26.03.2007 року в Конотопському міськрайонному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» запис 92 строком на 10 років до 2017 року.

05.10 2010 року була укладена додаткова угода до вищевказаного договору з продовженням строку дії договору до 2027 року.

Відповідно до умов Договору та ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в зв`язку з закінченням строку на який його було укладено.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона підписана його сторонами.

Як відомо Відповідачу, у 2010 році Позивач особисто підписав Додаткову угоду, а отже волевиявлення Позивача на укладення оспорюваної Додаткової угоди було вільним і відповідало внутрішній волі Позивача

Отже наразі Відповідач на законних підставах використовує належну Позивачеві земельну ділянку і доводи Позивача про те, що Відповідач незаконно безпідставно використовує належну йому земельну ділянку і тому на підставі ст. 391 ЦК України, як власник, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном є безпідставними.

Також звертаємо увагу Суду що у 2017-2021 роках Позивач отримував від Відповідача орендну плату за користування земельною ділянкою, що свідчить про його бажання укласти й виконувати Додаткову угоду та прийняття пропозиції Відповідача на укладення правочину, а значить Позивач підтвердив, що Додаткова угода з Відповідачем, на час її укладення, відповідала внутрішній волі Позивача

Крім того Згідно п.1 ст. 29 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав.

Відповідно до п 2. Ст. 29 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на земельну ділянку у разі подання заяви про державну реєстрацію прав набувачем похідного речового права на таку земельну ділянку може здійснюватися без подання заявником документа, на підставі якого виникло право власності, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та до моменту автоматизованого перенесення до Державного реєстру прав записів (відомостей) про речові права та обтяження на земельні ділянки з Державного реєстру земель

Керуючись вищевказаними нормами законодавства 04.04.2017 року, Відповідачем була проведена державна реєстрація права оренди на земельну ділянку, підставою для виникнення та реєстрації якого став діючий договір оренди земельної ділянки № 220 від 01.03.2007 року та додаткова угода від 05.10.2010 року та дані занесені до Державного земельного кадастру. Отже внесення даної інформації Відповідачем д Державного реєстру речових прав на нерухоме майно жодним чином не порушило прав Відповідача на користування та розпорядження його власністю, як стверджує Позивач в позовній заяві.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-СМ № 005930, виданого Шаповалівською сільською радою 16.01.2002 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 3,581 га, розташованої на території Шаповалівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11)

Згідно Договору оренди землі № 220 від 01.03.2007 року відповідачу передана в оренду земельна ділянка загальною площею 3,581 га, у тому числі ріллі 3,581 га, розташована на території Шаповалівської сільської ради Конотопського району Сумської області, згідно якого орендодавцю сплачується орендна плата у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у строки до початку наступного року (а.с.12-15).

05.10.2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «БІО ЛАТ» укладено Додаткову угоду до договору оренди землі, зареєстрований в Конотопському міськрайонному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.12.2010 року за №45. Договір укладено строком на 20 років з моменту державної реєстрації (а.с.18).

Згідно висновку експертів за результатами проведення почеркознавчої експертизи № 2069/2070 від 19.10.2021 року підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» у додатковій угоді від 05.10.2010 року до договору оренди землі від № 220 від 01.03.2007 року , укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ», зареєстрований у Державному реєстрі Конотопського міського районного відділу Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 45 від 29.12.2010 року виконано за допомогою пасти для кулькової ручки рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.112-127)

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, яка підтверджує наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечує їх ідентифікацію.

Згідно із ч.1 ст. 627 ЦК України і відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України).

За ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі.

За ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст.ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

З огляду на викладене, а також враховуючи висновок експерта за результатами проведення почеркознавчого дослідження № 2069/2070 від 019.10.2021 року підпис від імені ОСОБА_1 , у додатковій угоді від 05.10.2010 року до договору оренди землі від № 220 від 01.03.2007 року , укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «БІО ЛАТ», зареєстрований у Державному реєстрі Конотопського міського районного відділу Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 45 від 29.12.2010 року виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.112-127), відсутність доказів зворотнього, слід дійти висновку про недосягнення сторонами всіх суттєвих умов договору спірного правочину, що є підставою для задоволення позову в цій частині.

На переконання суду проведена експертиза відповідає вимогам діючих норм, а висновок зроблений виходячи із наявних зразків підписів і не викликає сумнівів.

Отже, встановивши, що спірна додаткова угода позивачем не підписувалась, тобто вона не є укладеною, слід дійти висновку про задоволення позову саме у спосіб визначений позивачем шляхом усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зобов`язавши відповідача повернути земельну ділянку власнику.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 серпня 2020 у справі № 125/702/17 (провадження № 61-48842св18) зазначено, що: «реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою площею 1,2056 га, яка розташована на території Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, реєстрація права оренди ТОВ «Міжлісся» на вищевказану земельну ділянку, коли договір оренди ОСОБА_2 фактично не підписувала, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. На підставі викладеного, обґрунтованими є доводи позовної заяви про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації договору оренди (запису про проведену державну реєстрацію), проведеної ДП «Центр державного земельного кадастру» щодо земельної ділянки площею 1,2056 га, яка належить ОСОБА_2 та розташована на території Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Оскільки додаткова угода від 05.10.2010 року до договору оренди землі № 220 від 01.03.2007 року не є укладеною, тому саме з цих підстав підлягає скасуванню державна реєстрація права оренди земельної ділянки (номер запису про речове право 19890057 від 04.04.2017 року).

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення позову, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім документально підтверджений судовий збір в сумі 1816 грн. (а.с.1).

Крім того, стягнути з ТОВ «БІО ЛАТ» на користь ОСОБА_1 6006,35 грн. витрат за проведення почеркознавчого дослідження №2069/2070 (а.с.113,114).

Керуючись ст. ст.2,3,5,7,10,12,13,23,76-83,109,258,259,265,268,354 ЦПК України, ст.ст.203,207,215 ЦК України, Закону України «Про оренду землі», суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ» про усунення перешкод у користуванні належним майном шляхом його повернення із чужого незаконного володіння - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою розміром 3,581 га, кадастровий номер :03:001:0492, що розташована на території Попівської сільської ради та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-СМ № 005930 виданого Шаповалівською сільською радою 16 січня 2002 року, шляхом її витребування із незаконного користування у Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ», зобов`язавши останнього повернути вказану земельну ділянку власнику.

Скасувати державну реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право: 19890057) від 04.04.2017 року на земельну ділянку прощею 3,581 га, кадастровий номер :03:001:0492, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-СМ № 005930, виданого Шаповалівською сільською радою 16 січня 2002 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ» на користь ОСОБА_1 1816,00 грн. сплачений судовий збір та 6006,35 грн. витрат за проведення почеркознавчої експертизи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду або до дня функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ», юридична адреса смт. Дубов`язівка, 1-й пров. Шевченка, 25, .

Повний текст рішення виготовлений 12 листопада 2021 року

Суддя Рідзевська І. О.