ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/89/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі ПАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (далі ТОВ «СТДВ «Глобус»), про відшкодування шкоди.

ПАТ «СК «ПЗУ Україна» зазначило, що 20 квітня 2016 року між ним і ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №104784, за яким позивач застрахував майнові інтереси останнього, пов`язані з експлуатацією автомобіля «Audi A5» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

19 квітня 2017 року в м. Хмельницькому сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi A5» реєстраційний номер НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_3 та автомобіля «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_1 . Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді.

У результаті зіткнення автомобіль «Audi A5» реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні ушкодження та потребував відновлювального ремонту вартістю 192 513 грн 11 коп. Платіжними дорученнями №4786 від 29 травня 2017 року та №20290 від 3 вересня 2018 року позивач виплатив ОСОБА_3 (на рахунок СТО) страхове відшкодування у розмірі 192 513 грн 11 коп., а тому в силу ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України від 7 березня 1996 року №85/96-ВР «Про страхування» (далі Закон №85/96-ВР) до нього перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ТОВ «СТДВ «Глобус» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9158570. Позивач звернувся до ТОВ «СТДВ «Глобус» з вимогою про здійснення страхового відшкодування, натомість, йому було відмовлено у регламентній виплаті через неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. На вимогу позивача від 24 вересня 2019 року ОСОБА_1 відмовився відшкодувати шкоду у досудовому порядку.

За таких обставин ПАТ «СК «ПЗУ Україна» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 192 513 грн 11 коп. майнової шкоди.

Процесуальні дії суду першої інстанції

В порядку, передбаченому ст. 55 ЦПК України, суд залучив Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі ПАТ «СК «Українська страхова група») до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, замість ТОВ «СТДВ «Глобус».

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 серпня 2020 року закрито провадження у справі за позовом ПАТ «СК «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ «СК «Українська страхова група», про відшкодування шкоди в частині вимог про стягнення 100 000 грн на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2020 року в решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що внаслідок страхового випадку ПАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило ОСОБА_3 192 513 грн 11 коп. страхового відшкодування та набуло право вимоги (суброгація) до ОСОБА_1 як винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ТОВ «СТДВ «Глобус», то відповідач зобов`язаний відшкодувати ПАТ «СК «ПЗУ Україна» шкоду, розмір якої перевищує ліміт відповідальності страховика. Сторони не надали суду доказів про розмір ліміту страхового відшкодування за полісом №АЕ/9158570, внаслідок чого неможливо встановити розмір додаткової (субсидіарної) відповідальності ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ПАТ «СК «ПЗУ Україна» просить скасувати рішення суду першої інстанції від 22 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що на час дорожньо-транспортної пригоди розмір страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, який установлений Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, не перевищував 100 000 грн, а тому ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати позивачеві 92 513 грн 11 коп. майнової шкоди. Суд першої інстанції не застосував норми чинного законодавства та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції встановив обставини справи повно та правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено ним неправильно. Крім того, суд не застосував до спірних правовідносин норми ст. 9 Закону №85/96-ВР і ст. 9 Закону України від 1 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV).

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_3 є власником автомобіля «Audi A5» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Автомобіль «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_1

20 квітня 2016 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №104784, за умовами якого позивач застрахував майнові інтереси останнього, пов`язані з експлуатацією автомобіля «Audi A5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на період з 20 квітня 2016 року до 19 квітня 2017 року включно.

При цьому сторони визначили перелік страхових ризиків, з настанням яких ПАТ «СК «ПЗУ Україна» мало здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суми 1 020 000 грн. Одним із таких ризиків визнано пошкодження автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди (за загальним правилом безумовна франшиза 0,00% від страхової суми, при повній загибелі транспортного засобу безумовна франшиза 5% від страхової суми).

За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АЕ/9158570), укладеним між ПАТ ТОВ «СТДВ «Глобус», правонаступником якого є ПАТ «СК «Українська страхова група», та ОСОБА_1 , останній застрахував свою відповідальність на випадок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_2 на строк з 16 липня 2016 року до 15 липня 2017 року включно (франшиза 0 грн.).

19 квітня 2017 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_2 неподалік будинку №101/2, по пр. Миру, в м. Хмельницькому, не дотримався безпечного бокового інтервалу та вчинив наїзд на автомобіль «Audi A5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв на узбіччі, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi A5» реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 192 513 грн 11 коп.

ПАТ «СК «ПЗУ Україна» перерахувало ОСОБА_3 (на рахунок СТО) страхове відшкодування: 134 759 грн 18 коп. (платіжним дорученням №4786 від 29 травня 2017 року) та 57 753 грн 93 коп. (платіжним дорученням №20290 від 3 вересня 2018 року), а всього 192 513 грн 11 коп.

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу ст. 1 Закону №85/96-ВР страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Частиною 1 статті 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону №85/96-ВР у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Із положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону №85/96-ВР слідує, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Закон №1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Як передбачено п. 22.1 ст. 22 Закону №1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 Закону №1961-ІV).

Відповідно до ст. 29 Закону №1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки

За змістом ч. 1 ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В силу ст. 9 Закону №85/96-ВР страхова сума грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування.

Аналогічні приписи містяться у ст. 9 Закону №1961-ІV, згідно якої розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Як передбачено п. 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 9 липня 2010 року №566 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 року за №689/17984; в редакції на час виникнення спірних правовідносин), розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, установлено у розмірі 100 000 гривень на одного потерпілого.

Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Суб`єктом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами страхування, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик потерпілого. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №85/96-ВР порядку.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону №85/96-ВР, цей страховик набуває право зворотної вимоги (суброгація) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У разі завдання шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик такої особи зобов`язаний відшкодувати потерпілому або страховику потерпілого, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, цю шкоду в розмірі, що не перевищує ліміт відповідальності страховика, у разі відсутності передбачених законом або договором перешкод для виплати страхового відшкодування. В цьому випадку обсяг відповідальності страхувальника (завдавача шкоди) обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

За своєю правовою природою страхова сума визначена договором страхування або встановлена законом грошова сума, в межах якої страховик при настанні страхового випадку зобов`язаний здійснити страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Зібрані докази вказують на те, що дорожньо-транспортна пригода, під час якої було пошкоджено належний ОСОБА_3 автомобіль «Audi A5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася з вини ОСОБА_1 .

Факт настання даного страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, а відповідач як особа, що винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності.

За наслідками страхового випадку ПАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 192 513 грн 11 коп. (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу) та набуло право суброгаційної вимоги до ОСОБА_1 як винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ТОВ «СТДВ «Глобус» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати ПАТ «СК «ПЗУ Україна» різницю між фактичним розміром шкоди та розміром страхової суми (лімітом відповідальності страховика).

Водночас, визначаючи розмір відповідальності ОСОБА_1 , суд першої інстанції не врахував, що на час укладення останнім договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір страхової суми за таким договором був установлений законом і не перевищував 100 000 грн.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 повинен відшкодувати ПАТ «СК «ПЗУ Україна» різницю між фактичним розміром шкоди та розміром страхової суми 92 513 грн 11 коп. (192513,11-100000).

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши указаних норм матеріального права, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов ПАТ «СК «ПЗУ Україна» є необґрунтованим, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «ПЗУ Україна» слід стягнути 92 513 грн 11 коп. майнової шкоди.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено з ціною 92 513 грн 11 коп., то з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «ПЗУ Україна» слід присудити обґрунтовано понесені витрати зі сплати судового збору: 2 102 грн за подання позову та 3 153 грн за подання апеляційної скарги, - а всього 5 255 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (місцезнаходження 04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, 40; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20782312) 92 513 гривень 11 копійок майнової шкоди та 5 255 гривень судового збору, а всього 97 768 гривень 11 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 січня 2021 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Палінчак О.М.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 34