Провадження № 2/641/2381/2021 Справа № 641/5632/21
15 листопада 2021 року
Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Курганникової О.А.,
за участю секретаря судового засідання Селіхова Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти за договором позики № 27/03/19-18 від 27.03.2019р. в розмірі 201 041 грн..
В обґрунтування позову вказує, що він відповідно до договору позики № 27/03/19-18 від 27.03.2019 року позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 111 428 грн.32 коп. Факт укладення договору позики підтверджується розпискою, наданою Відповідачем Позивачу 27.03.2019 р. Відповідно до умов даного договору Відповідач зобов`язався повернути Позивачу позичену суму до 27.06.2019р.. Договір позики від 27.03.2019 року був пролонгований додатковими угодами № 1 від 05.07.2019 року, № 2 від 24.10.2019 року,№3 від 28.12.2019 року,№4 від 30.04.2020, № 5 від 30.06.2020 року та № 6 від 06.10.2020 року. З 27.03.2019 року по 06.10.2020 року відповідачем було повернуто 40 500 грн. 32 коп..
У зв`язку з частковим поверненням позики та на виконання п. 7 Договору позики додатковою угодою № 6 від 06.10.2020 року за домовленістю сторін до договору позики № 27/03/19-18 від 27.03.2019 року були внесені зміни п 1,5;1,6 до договору. Згідно п.1 даної додаткової угоди були внесені зміни до п.1 договору позики, згідно якого позичальнику було передано грошові кошти у розмірі 70 928 грн. Факт отримання коштів підтверджується розпискою, наданою Відповідачем Позивачу 06.10.2020 р.. Кінцевий строк повернення позики додатковою угодою було встановлено до 27.01.2021 року включно, в подальшому даний договір більше не пролонгувався.
Проте, дані зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики № 27/03/19-18 від 27.03.2019р. ОСОБА_2 не виконав, у зв "яку з чим позивач був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.08.2021 року позовна заява залишена без руху
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.09.2021 року після усунення недоліків провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі та позивача. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до договору позики № 27/03/19-18 від 27.03.2019 року позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 111 428 грн.32 коп. Відповідно до умов даного договору Відповідач зобов`язався повернути Позивачу позичену суму до 27.06.2019р.. Договір позики від 27.03.2019 року був пролонгований додатковими угодами № 1 від 05.07.2019 року, № 2 від 24.10.2019 року,№3 від 28.12.2019 року,№4 від 30.04.2020, № 5 від 30.06.2020 року та № 6 від 06.10.2020 року. З 27.03.2019 року по 06.10.2020 року відповідачем було повернуто 40 500 грн. 32 коп.. У зв`язку з частковим поверненням позики та на виконання п. 7 Договору позики додатковою угодою № 6 від 06.10.2020 року за домовленістю сторін до договору позики № 27/03/19-18 від 27.03.2019 року були внесені зміни п 1,5;1,6 до договору. Згідно п.1 даної додаткової угоди були внесені зміни до п.1 договору позики, згідно якого позичальнику було передано грошові кошти у розмірі 70 928 грн. Факт отримання коштів підтверджується розпискою, наданою Відповідачем Позивачу 06.10.2020 р.. Кінцевий строк повернення позики додатковою угодою було встановлено до 27.01.2021 року включно, в подальшому даний договір більше не пролонгувався. Зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики № 27/03/19-18 від 27.03.2019р. ОСОБА_2 не виконав.
Частиною 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, такий правовий висновок викладено у Постанові ВСУ від 18.09.2013 у справі №6-63цс13.
За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Приписами цивільного законодавства передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Відсутність у боржника необхідних коштів також не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України.
На час розгляду справи договір відповідачем не виконаний, сума позики у встановлений договором строк позивачу не повернута.
З врахуванням вищезазначеного вимоги про повернення позики, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов`язання за договором позики за № 27/03/19-18 від 27.03.2019р., то у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми в розмірі 1031 грн. 86 коп., індекс інфляції за час прострочення, що складає 3 539 грн. 31 коп., пеня у розмірі 125 542 грн.56 коп.
З огляду на вищезазначене позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано договір №б/н від 10.09.2020 року про надання правничої допомоги укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Гупал Р.М., додаток до договору від 19.07.2021 року, згідно якого орієнтована сума витрат на професійну допомогу становить 26 052 грн..
Оскільки, позивачем ОСОБА_1 в передбаченому ЦПК порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у розмірі 26 052 грн., суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене , суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №27/03/19-18 від 27.03.2019 року в сумі 201 041 (двісті одна тисяча сорок одна) грн.73 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 26 052 (двадцять шість тисяч п`ятдесят дві) грн.09 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 2010 (дві тисячі десять) грн. 42 коп..
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,місце реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2

Повний текст рішення складено 16.11.2021 року.

Суддя: О. А. Курганникова