Провадження № 6/760/1082/20
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви

про видачу дубліката виконавчого документа

та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа для виконання

04 січня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С., розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (далі - ТОВ «Глобал Спліт») про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на виконання у цивільній справі № 2-961-1/10 за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ТОВ «Глобал Спліт») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

23.12.2020 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява ТОВ «Глобал Спліт» у якій ставиться питання про видачу дубліката виконавчого листа № 2-961-1/10 від 07.04.2010, виданого Солом`янським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ТОВ «Глобал Спліт») боргу в розмірі 105 391,56 грн, а також поновлення строку для пред`явлення дубліката відповідного виконавчого листа до виконання.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2020 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Відповідну заяву фактично передано судді по реєстру 28.12.2020.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28.12.2020 вказану заявупро видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на виконання прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 04.01.2021.

Представник заявника (ТОВ «Глобал Спліт») в судове засідання не з`явився, подав клопотання в якому зазначив про неможливість прибути у судове засідання та просить проводити розгляд заяви за його відсутності. При цьому зазначає, що вимоги, викладені у заяві, підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися судовими-повістками, відповідна інформація розміщувалась на сайті судової влади, а ухвали - в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Тобто суд в умовах обмежених строків, встановлених для даного виду заяву (10 днів), вчинив всі можливі та залежні від нього заходи щодо повідомлення учасників судового процесу про розгляд справи. Будь-яких клопотань та заяв від таких учасників провадження станом на день розгляду справи у судовому засіданні не надійшло.

При цьому суд бере до уваги, що про існування даного судового провадження учасникам провадження відомо, оскільки судове рішення по суті спору у даній справі винесено ще 04.03.2010, проте після того в судовому порядку, зокрема, вирішувались питання, які виникали в процесі виконання вказаного судового рішення (наприклад, ухвалою від 03.06.2019 Солом`янського районного суду міста Києва здійснено заміну сторони виконавчого провадження).

Разом з тим, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку суд застосовує як джерело права, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії").

У рішенні ЄСПЛ у справі "Дія 97" проти України" зазначено, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються.

Суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Згідно з п.п. 17.4 п. 17 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Враховуючи приписи ст. 433, п.п. 17.4 п. 17 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд заяви ТОВ «Глобал Спліт» за наявними матеріалами справи без участі учасників провадження.

Дослідивши матеріали заяви ТОВ «Глобал Спліт» тасправи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження зазначених заявником обставин в їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 04.03.2010 у справі № 2-961-1/10 за позовом ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 стягнуто борг в розмірі 105 391,56 грн.

На підставі вказаного рішення суду 07.04.2010 було видано виконавчий лист № 2-961-1/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» боргу в розмірі 105 391,56 грн, який був направлений на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції міста Києва.

Матеріалами справи підтверджено, що 31.10.2018 між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», в тому числі і до ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Глобал Спліт».

Згідно пояснень заявника, оскільки рішення суду виконано не було, боржником борг не сплачено, ТОВ «Глобал Спліт» на адресу Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві було направлено запит від 07.03.2019 № 5236/2 щодо надання інформації стосовно місцезнаходження виконавчого листа у справі № 2-961-1/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ТОВ «Глобал Спліт») боргу в розмірі 105 391,56 грн.

Згідно з відповіддю Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.05.2019 за вихідним № 266603, виконавчий лист № 2-961-1/10 від 07.04.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ») боргу в розмірі 105 391,56 грн. втрачено, що підтверджується довідкою про втрату виконавчого листа, виданою Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві.

15.05.2019 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява ТОВ «Глобал Спліт» про заміну сторони виконавчого провадження, обґрунтована тим, що 31.10.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в тому числі і до ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Глобал Спліт».

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03.06.2019 вказану заяву ТОВ «Глобал Спліт» задоволено. Стягувача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» у справі за позовом ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 замінено на ТОВ «Глобал Спліт».

Як зазначалось, заява про видачу дубліката виконавчого листа № 2-961-1/10 від 07.04.2010, виданого Солом`янським районним судом міста Києва, а також поновлення строку для пред`явлення дубліката відповідного виконавчого листа до виконання надійшла до Солом`янського районного суду міста Києва лише 23.12.2020, тобто через 18 місяців після винесення ухвали про заміну сторони виконавчого провадження та через 19 місяців після того, як заявнику стало відомо про втрату виконавчого документа, про видачу дублікату якого наразі ставиться питання.

Суд бере до уваги, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день видачі виконавчих листів) виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання протягом року.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

На час відкриття виконавчого провадження № 32339101 з примусового виконання виконавчого листа № 2-961-1/10 від 07.04.2010 та повернення виконавчого документа стягувачеві (постанова від 28.04.2017) був чинним Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV). Тоді як на час звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання набрав чинності діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Суд враховує, що ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.10.2020 № 2-2177/11 (провадження № 61-1596св20) викладено наступну правову позицію, щодо видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа для виконання:

«Відповідно до п. 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З огляду на зміст ч. 1 ст. 11 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону № 606-XIV (у редакції, чинній на дату винесення постанови про повернення виконавчого провадження стягувачу) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст. 12 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на дату звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом № 1404-VIII. Для п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII; близький за змістом припис був відображений у ч. 2 ст. 24 Закону № 606-XIV).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 433 ЦПК України). Положення ст. 23 Закону № 606-XIV, а у Законі № 1404-VIII - положення ст. 12 регулюють питання переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, приписи підпункту 17.4 пункту 1 Розділу XIІІ «Перехідні положення» ЦПК України не суперечать приписам ч. 6 ст. 12 Закону № 1404-VIII, ч. 1 ст. 433 ЦПК України. Зазначені приписи перехідних положень ЦПК України не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого листа є закінчення строку, встановленого для пред`явлення його до виконання і незаявлення вимоги про поновлення цього строку».

Отже, для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого документа суд первинно має розглянути питання щодо можливості поновлення строку пред`явлення такого документа до виконання.

Як зазначалось, згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд зауважує, що з правового аналізу законодавчих норм вбачається, що поняття строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за змістом ближче до поняття позовної давності, тобто строку, протягом якого особа може звернутись за захистом свого порушеного права. Тому ці строки не можуть бути преклюзивними, а є гнучкими. З огляду на вказане, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання за наявності певних обставин може бути перерваний або поновлений.

При цьому поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Суд погоджується з доводами заявника, що виконання рішення суду є однією з базових гарантій, встановлених як Конституцією України, так і рішенням Європейського суду з прав людини: є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте відповідно до ч. 8 ст. 19 Закону № 1404-VIII особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявником на виконання вказаних вимог процесуального закону та на обґрунтування вимог та доводів своєї заяви надано докази на підтвердження втрати виконавчого документа. Разом з тим, зміст та матеріали заяви ТОВ «Глобал Спліт» фактично не містять обґрунтувань та доказів поважності підстав пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, як і пояснень тривалих перерв часу, що мали місце між укладенням договору про відступлення права вимог (31.10.2018), поданням до суду заяви про заміну сторони виконавчого провадження (15.05.2019) та даної заяви, що є предметом розгляду - про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання (21.12.2020).

Така процесуальна поведінка заявника з точки зору суду за відсутності будь-яких розумних пояснень самим заявником не може вважатись такою, що свідчить про сумлінне користування ТОВ «Глобал Спліт», як учасником виконавчого провадження, своїми правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

За таких умов поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання за відсутності: доведення поважності причин пропуску такого строку; наявності непереборних обставин, що стали підставою такого пропуску; доведеності сумлінності дій заявника, спрямованих на уникнення пропуску такого строку або якнайшвидшого його поновлення, - може вважатись порушенням принципу правової визначеності.

Отже, у даному випадку суд дійшов до висновку про недоведення заявником обставин наявності поважних, об`єктивно непереборних, незалежних від нього причин які стали підставою для пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання слід відмовити.

Оскільки строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно з п.п. 17.4 п. 17 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 76-81, 259-261, 352-355, 433, п.п. 17.4 п. 17 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» про видачу дубліката виконавчого листа № 2-961-1/10 від 07.04.2010, виданого Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт») боргу в розмірі 105 391,56 грн, а також поновлення строку для пред`явлення відповідного дубліката виконавчого листа до виконання - відмовити.

В частині відмови у видачі дубліката виконавчого документаухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 1 ст. 261 ЦПК України).

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями) /ч. 2 ст. 261 ЦПК України/.

Суддя Л.Л. Зуєвич