Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2197/21
Провадження № 2-о/376/61/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючої судді - Коваленка О.М.,

за участі секретаря судових засідань - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Сквирського районного суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою.

В обгрунтування заяви вказала, що з жовтня 2004 року вона ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. Реєструвати шлюб не поспішали, оскільки у цьому не було потреби.

Майже одразу у них налагодився спільний побут та виникли взаємні права та обов`язки. Спочатку вони разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично зареєстрована ОСОБА_1 , а з 2012 року переїхали жити в сусідню квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично зареєстрований ОСОБА_2 та у якій проживають і на даний час.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області 13 листопада 2008 року, актовий запис № 86.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області 04 листопада 2008 року, актовий запис № 182.

Заявниця ОСОБА_1 вказує, що вона та ОСОБА_2 спільно займалися вихованням дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також її сина від першого шлюбу - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час проживає окремо.

В основному фінансове забезпечення сім`ї було покладене на ОСОБА_2 , заявниця займалася домогосподарством та доглядала дітей. Вони з чоловіком разом утримували в належному стані квартиру, в якій проживали, проводили її ремонт, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували продукти харчування, одяг, побутову техніку, меблі, інші речі, зокрема, за час нашого спільного проживання ми придбали: телевізор; мікрохвильову піч; холодильник; морозильну камеру; пральну машину; фен; придбали та встановили кондиціонер та багато іншого, також вони спільно проводили відпочинок і свята та мали взаємні права та обов`язки.

06 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 , близько 18 год. 30 хв. повертався на робочому автомобілі із м. Києва на ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» (місце роботи Дмитра) та потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, а саме відбулося зіткнення навантажувача-очищувача, марки «ROPA EURO MAUS», який рухався в напрямку м. Біла Церква, та автомобіля марки «ГA3-330232», під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок вищезазначеної ДТП, ОСОБА_2 отримав важкі тілесні ушкодження, зокрема, три переломи тазо-стегнового суглобу, кількісні переломи ніг та руки, проникаючі пошкодження та переломи щелепо-лицевого суглобу, перелом основи черепа, сильний забій головного мозку, забій легень та ряд інших пошкоджень.

Згідно висновку медико-соціальні експертні комісії (МСЕК) ОСОБА_2 встановлено групу інвалідності 1-А (перша група, підгрупа А). До підгрупи А першої групи інвалідності відносяться особи з виключно високим ступеням втрати здоров`я, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб, які фактично не здатні до самообслуговування.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги сері «АБ» №0018151, ступінь втрати працездатності ОСОБА_9 становить 100% довічно.

На даний час ОСОБА_9 перебуває у відділенні паліативної допомоги КНП «Київська міська клінічна лікарня №10».

Заявниця вказує, що вона самостійно виховує двох неповнолітні дітей, а також щотижня відвідує чоловіка, однак, відсутність офіційно зареєстрованого шлюбу обмежує її можливості з догляду за ОСОБА_9 та дітьми, зокрема вона обмежена в обсязі отримання медичної інформації стосовно стану її чоловіка.

Крім того, враховуючи стан ОСОБА_9 , їй необхідно встановити опіку над останнім, зокрема, для отримання соціальної допомоги, в тому числі на дітей, що в свою чергу потребує підтвердження родинних зав`язків, адже, відповідно до ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

За таких обставин необхідно встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Тому на підставі вищевикладеного ОСОБА_1 звертається до суду та просить суд:

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з жовтня 2014 року.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі (а.с.98).

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, місце, дату розгляду справи, а також суд звертає увагу, що ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи та позбавлений можливості за станом здоров`я прибути в судове засідання.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з жовтня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Реєструвати шлюб не поспішали, оскільки у цьому не було потреби.

Майже одразу у них налагодився спільний побут та виникли взаємні права та обов`язки. Спочатку вони разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично зареєстрована ОСОБА_1 , а з 2012 року переїхали жити в сусідню квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично зареєстрований ОСОБА_2 та у якій проживають і на даний час.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька - ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області 13 листопада 2008 року (а.с.24).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області 04 листопада 2008 року (а.с.25).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно займалися вихованням дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також сина заявниці від першого шлюбу - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час проживає окремо. Фінансове забезпечення сім`ї було покладене на ОСОБА_2 , заявниця займалася домогосподарством та доглядала дітей. Вони з чоловіком разом утримували в належному стані квартиру, в якій проживали, проводили її ремонт, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували продукти харчування, одяг, побутову техніку, меблі, інші речі, зокрема, за час спільного проживання придбали: телевізор; мікрохвильову піч; холодильник; морозильну камеру; пральну машину; фен; придбали та встановили кондиціонер та багато іншого, також вони спільно проводили відпочинок і свята та мали взаємні права та обов`язки.

06 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 , близько 18 год. 30 хв. повертався на робочому автомобілі із м. Києва на ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» (місце роботи Дмитра) та потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, а саме відбулося зіткнення навантажувача-очищувача, марки «ROPA EURO MAUS», який рухався в напрямку м. Біла Церква, та автомобіля марки «ГA3-330232», під керуванням ОСОБА_2 , що підтверджується копією протоколу зустрічі голови комісії з розслідування нещасного випадку, який стався 06.10.2020 року на ТОВ «Сквирський комбінат хлібопродуктів» з водієм автотранспортних засобів ОСОБА_2 від 08.10.2020 року (а.с.82).

Внаслідок вищезазначеної ДТП, ОСОБА_2 отримав важкі тілесні ушкодження, зокрема, три переломи тазо-стегнового суглобу, кількісні переломи ніг та руки, проникаючі пошкодження та переломи щелепо-лицевого суглобу, перелом основи черепа, сильний забій головного мозку, забій легень та ряд інших пошкоджень.

Згідно висновку медико-соціальні експертні комісії (МСЕК) ОСОБА_2 встановлено групу інвалідності 1-А (перша група, підгрупа А). До підгрупи А першої групи інвалідності відносяться особи з виключно високим ступеням втрати здоров`я, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб, які фактично не здатні до самообслуговування (а.с.84).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги сері «АБ» № 0018151, ступінь втрати працездатності ОСОБА_9 становить 100% довічно (а.с.86).

На даний час ОСОБА_9 перебуває у відділенні паліативної допомоги КНП «Київська міська клінічна лікарня №10».

Судом встановлено, що заявниця самостійно виховує двох неповнолітні дітей, а також щотижня відвідує чоловіка, однак, відсутність офіційно зареєстрованого шлюбу обмежує її можливості з догляду за ОСОБА_9 та дітьми, зокрема вона обмежена в обсязі отримання медичної інформації стосовно стану її чоловіка.

Крім того, враховуючи стан ОСОБА_9 , їй необхідно встановити опіку над останнім, зокрема, для отримання соціальної допомоги, в тому числі на дітей, що в свою чергу потребує підтвердження родинних зав`язків, адже, відповідно до ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна член сім`ї ) визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справ зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям.

У справі Джонстон проти Ірландії (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох спільних неповнолітніх дітей, що підтверджується Свідоцтвами про народження дітей (а.с.24,25).

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 залучено до кримінального провадження №0000364 як потерпілу у справі, де ОСОБА_2 постраждав у ДТП та отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується копією заяви ОСОБА_1 заступнику начальника СВ Мазуру В.Ю. від 16.11.2020 року (а.с.88-90) та пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого, яку вручено ОСОБА_1 17.11.2021 року заст.. начальника СВ Мазуром В.Ю. (а.с.87).

ОСОБА_1 , також додала до матеріалів справу ряд копій чеків, квитанцій та договорів про надання різних послуг в період з 2007 року та до 2021 року (а.с.42-82), з яких вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оплачували разом комунальні послуги, купували побутову техніку. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має доступ та в її користуванні знаходяться офіційні документи про право власності на нерухоме майно, яке належить їй та ОСОБА_2 ..

З копій чеків про оплату медичних послуг (а.с.72-73,78-81) та з договору про надання медичних послуг № 1247 (а.с.74-77) судом вбачається, що платником за лікування ОСОБА_2 є - ОСОБА_1 .

Досліджені судом докази узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи.

Крім того, враховуючи стан ОСОБА_9 , ОСОБА_1 необхідно встановити опіку над останнім, зокрема, для отримання соціальної допомоги, в тому числі на дітей, що в свою чергу потребує підтвердження родинних зав`язків, адже, відповідно до ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести факт спільного проживання її з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу і зазначені обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, обставини, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим вона підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2,4,12,13,76-81,223,247, 293, 294, 315-319, 263-265, 268, 351,352,354 ЦПК України, ст.ст. 3,4 СК України, ст. 63 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з жовтня 2014 року.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко