СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 464/1675/21
пр. № 2/759/4886/21
15 листопада 2021 року
Святошинський районний суд м. Києва, в складі головуюючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Савіцької Л.Д.,розглянувши у судовому засіданні в м. Києві, без участі сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, інфляційних втрат та 3% річних, -
11.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.01.2018 року між ним та відповідачкою укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 5 000 грн. 00 коп., а відповідачка зобов`язувалася повернути позивачу таку ж суму грошових коштів у зазначений в договорі строк, а саме до 23.05.2018 року, також позивач просив стягнути інфляційні втрати через несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 23.05.2018 року по 04.03.2021 року в розмірі 785 грн 50 коп, суму 3% річних за період з 23.05.2018 року по 04.03.2021 року в розмірі 417 грн 53 коп та судові витрати понесені в ході судового розгляду справи, а саме судовий збір у розмірі 1000 грн. 00 коп.
Ухвалою судді Сихівського районного суду м. Львова від 26.04.2021 р. цивільну справу передано до Київського апеляційного суду для визначення підсудності розгляду даної справи.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.05.2021 року визначено Святошинський районний суд м. Киє ва для забезпечення розгляду вищезазначеної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Горбенко Н.О., від 08.06.2021 року відкрито провадження, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, до суду через канцелярію подав пояснення, в яких просив задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутніть та просив задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена завчасно в установленому законом порядку, відзиву на позов не подала.
Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Положеннями ч.2 ст.1046 ЦК України передбачено, що договір позики є укладеним, зокрема і з моменту передання грошей. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що узгоджується з вимогами положення ч.1 ст.1047 ЦК України.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі № 6-50цс16).
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5 000 грн. 00 коп, а ОСОБА_2 зобов`язувалася повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошових коштів у зазначений в договорі строк, а саме до 23.05.2018 року.
Матеріали справи містять розписку, якою підтверджується, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 5 000 грн. 00 коп., які зобов`язувалася віддати в повному обсязі 23.05.2018 року.
Протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористалася своїми процесуальними правами та не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, з огляду на ст.ст.77-88 ЦПК України, який би містив інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним договором позики.
Враховуючи беззаперечний факт укладення сторонами договору позики, суд, приходить до переконання про необхідність стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за розпискою в сумі 5 000 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За умовами договору позики (розпискою) від 23.01.2018 року, ОСОБА_2 повинна була повернути ОСОБА_1 5000 грн. до 23.05 2018 року. Разом з тим, відповідач кошти позивачу не повернула, а тому є всі правові підстави для стягнення з неї 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання. З дати повернення позики 25.05 2018 року і по 04 березня 2021 року (як зазначив позивач в своєму позові) минуло 1017 денів, тому розмір суми витрат від інфляції складає 785,50 грн. та розмір 3% річних складає 417,53 грн. Загальна сума інфляційних втрат з урахуванням 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання складає 1203 грн. 03 коп.
Таким чином, загальна сума, яка належить до сплати позивачу становить 6203 грн. 03 коп., та складається з заборгованості за договором позики від 23.01.2018 року у розмірі 5000 грн., суми інфляційних витрат у розмірі 785 грн. 50 коп. та 3% річних за прострочення повернення позики у розмірі 417 грн.53 коп.
Крім того, оскільки відповідачем зобов`язання за договором позики у добровільному порядку виконано не було і позивач був змушений звернутися з позовом до суду, через що ним були понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн 00 к. /а.с.1/, вказані витрати, з огляду на ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.12,13,81,141,265,354 ЦПК України,ст.ст.625,1046,1049,1050 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, інфляційних втрат та 3% річних - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики в розмірі -5 000,00 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в розмірі 785,50 грн., 3% річних в сумі 417,53 грн. та судові витрати у розмірі 908 гривень 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Святошинським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.О. Горбенко