ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1669/20 Номер провадження 22-ц/814/137/21Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю.А. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: С.М. Бондаревської, Л.І. Пилипчук

При секретарі: Зеленській О.І.

розглянувши в порядку письмового позовного провадження без повідомлення учасників справи в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду від 05 листопада 2020 року ухваленого під головуванням судді Іващенко Ю.А. у період часу з 16:31:08 год. до 16:53:17 год.

в цивільній справі за позовом Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території,-

ВСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В червні 2020 року Лубенське комунальне житлово-експлуатаційне управління звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

У своєму позові просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління борг у сумі 11689 гривень 79 копійок, за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, 3494 гривні 50 копійок інфляційного збільшення заборгованості та три проценти річних у розмірі 870 гривень 58 копійок. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 гривень 00 копійок.

Вказували, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та належним чином не здійснює оплату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території . за період з 01.12.2013 року по 01.05.2020 року виникла заборгованість в розмірі 11689 грн. 79 коп.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року позов Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління 11 689 грн. 79 коп. заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій, 3 494 грн. 50 коп. інфляційних, 870 грн. 58 коп. 3% річних, а всього борг в розмірі 16 054 грн. 87 коп.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору позивачем Лубенським комунально житлово-експлуатаційним управлінням при зверненні з позовом до суду в ромірі 2 102 грн. віднести на рахунок держави.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.11.2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління 11689 грн. 79 коп. заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій.

Ухвалити нове рішення, згідно якого стягнути з ОСОБА_1 на користь Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління 7952 грн. 15 коп. заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій, 3494 грн. 50 коп. інфляційних, 870 грн. 58 коп. 3% річних, усього борг у розмірі 12317 грн. 23 коп.

Відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління 3737 грн. 64 коп. заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій внаслідок пропуску строку позовної давності.

Судові витрати у виді сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 2102 грн. частково віднести на рахунок держави, частково покласти на позивача пропорційного розміру незадоволених позовних вимог.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Апелянт в скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, так як судом не враховано аргументів, щодо того, що споживач має право на зменшення суми оплати за комунальні послуги у випадку, коли він тимчасово не проживає у квартирі і не користується частиною послуг.

Частково апелянт визнає рішення суду, щодо стягнення з нього суми заборгованості у розмірі 7952 грн. 15 коп., інфляційних витрат у розмірі 3494, 50 грн. та 3% річних у розмірі 870, 58 грн.

ОСОБА_1 не погоджується з рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.11.2020 року в частині стягнення з нього боргу у розмірі 3737 грн. 64коп.

Вважає, вищезазначену суму судом першої інстанції було стягнуто незаконно та необґрунтовано.

У своїй скарзі апелянт зазначає, що сума у розмірі 3737 грн. 64 коп., визначена позивачем і визнана судом першої інстанції, як сума заборгованості до початку спірного періоду, тобто до 01.12.2013 року. З даного періоду позивач почав проводити нарахування по інфляційному збільшенню боргу та 3% річних.

Вказує, що у грудні 2016 року позивачем було перервано строк позовної давності заявою про видачу судового наказу.

Тому, вважає, що заборгованість у розмірі 3737 грн. 64 коп., яка склалась до 01.12.2013 року, не може бути стягнена в наслідок пропуску строку позовної давності .

Крім того, зазначає, що в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції наявні протиріччя.

Судом першої інстанції визнано, що заборгованість у розмірі 3737 грн. 64 коп. є заборгованістю до 01.12.2013 року, тому вона не входить у спірний період з 01.12.2013 року по 01.05.2020 року, не входить до позовних вимог.

Однак, судом першої інстанції включено цю заборгованість у спірний період і додано її до суми загальної заборгованості за вищевказаний спірний період.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

встановлені судом першої інстанції та неоспореі обставин, а також обставини, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин;

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 26.08.2005 року є власником квартири АДРЕСА_1 і фактично отримує за даною адресою послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які надає позивач Лубенське комунальне житлово-експлуатаційне управління у відповідності з рішенням Виконавчого комітету Лубенської міської ради рішенням від 23 березня 2011 року №72 , яким внесено зміни до п.7 рішення виконкому від 23.05.2007 року №134 «Про затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги та впорядкування розрахунків за житлово-комунальні послуги серед споживачів міста Лубни в новій редакції, визначивши Лубенське комунальне житлово-експлуатаційне управління та його структурні підрозділи виконавцем послуг з утримання будинків і прибудинкових територій житлового фонду.

Рішеннями виконавчого комітету Лубенської міської ради №7 від 23.01.2013 року, №307 від 23.12.2015 року, №56 від 22.03.2017 року та №81 від 25.04.2018 року були встановлені тарифи на послуги з утримання будинків та споруд прибудинкових територій по кожному будинку окремо для Лубенського КЖЕУ, зокрема по проспекту Володимирському, 91 .

Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом .

Місцевий суд встановив , що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону), якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

(правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону).

Відповідач неналежним чином виконував свої обов`язки щодо оплати наданих житлово комунальних послуг. За період з 01.12.2013 року по 01.05.2020 року виникла заборгованість за надані послуги в сумі 11 689, 79 грн. та нарахованих у відповідності з вимогами ст. 625 ЦК України - 3494грн. 50 коп. інфляційних витрат, 870 грн 58 коп. 3 % річних.

Встановивши вказаний факт місцевий суд задовольнив позовні вимоги в повному об`ємі .

Апеляційний суд вважає , що висновки місцевого суду в частині стягнення боргу в розмірі 11689 грн. 79 коп. не відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи , що апелянтом наявність у нього заборгованості за надані житлово комунальні послуги не оспорюється, а він прохає застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення заборгованості нарахованої до 01.12.2013 року в розмірі 3737 грн. 64 коп., апеляційний суд не вбачає підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги.

З рішення місцевого суду слідує, що під час розгляду справи в місцевому суді ОСОБА_1 було зроблено заяву про застосування строків позовної давності, щодо вимог про стягнення боргу, який виник до 1.12.2013 року.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України)

Визначення початку перебігу позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи - виписки за комунальні послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я відповідача вбачається, що сума 3737 грн. 64 коп. вказує на наявність заборгованості до 01.12.2013 року. загальна сума заборгованості з врахуванням сплачених у квітні 2018 року 2000 грн. становить 11689 грн. 679 коп.(а .с. 14).

Враховуючи, що розмір даної заборгованості це сукупний розмір щомісячних платежів до 1.12.2013 року, тому початок строку позовної давності до кожного з цих платежів розпочинається після 20 числа місяця в якому необхідно було зробити оплату наданих послуг. Строк позовної давності щодо останнього місяця заборгованості , яка виникла станом на 1.12.2013 року , тобто листопада 2013 року , спливла відповідно 21 грудня 2014 року.

До суду з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 3737 грн. 84 коп. , яка виникла станом на 1.12.2013 року відповідач звернувся 12 червня 2020 року , тобто з пропуском строків позовної давності.

За таких обставин апеляційний суд вважає , що рішення місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за надані житлово комунальні послуги в розмірі 3737 грн. 84 коп.. які виникли станом на 1.12.2013 року.

доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Апеляційний суд вважає доводи апелянта в частині невірного застосування місцевим судом норм матеріального права, а саме незастосування строків позовної давності до вимог про стягнення боргу, яка виникла станом на 1.12.2013 року , та щодо висновків місцевого суду що вказаний розмір не входить в суму боргу 11689 грн. 78 коп. обґрунтованими , про що зазначено вище.

Протягом розгляду справи в місцевому суді позивач зазначав про те, що ним подавалися до суду заяви про видачу судового наказу, що переривало строки позовної давності .

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити , що з матеріалів справи вбачається, що за заявами ЛК ЖЕУ Лубенським міськрайонним судом були винесені судові накази від 23.12.2016 року №539/3938/16-ц та від 24.09.2018 року №539/3255/18 про стягнення з відповідача заборгованості за надані житлово комунальні послуги , які в подальшому були скасовані ухвалами суду від 31 січня 2017 року та від 03.10.2018 року відповідно за заявою відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду викладеному у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною.

Тому доводи позивача про дотримання ними строків позовної давності є необґрунтованими.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п.1,4, ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що місцевий суд невірно встановив фактичні обставини справи та не застосував вимоги законодавства в частині правових наслідків недотримання строку позовної давності. Рішення місцевого суду в частині стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та при будинкової території в сумі 11689 грн. 79 коп. підлягає скасуванню з постановленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в сумі 7952 грн. 13 коп. та відмови у стягненні 3737 грн. 64 коп. .в зв`язку з пропуском строків позовної давності.

Підлягає коригуванню і рішення місцевого суду в частині розподілення судових витрат .

З матеріалів справ вбачається, що відповідач звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю 2 групи.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України в такому випадку судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 ст.6 ЗУ «Про Судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, відшкодуванню на їх користь підлягає лише частина понесених судових витрат, що складає 68,02% ( 7952,15х100/11689,79= 68,02 ).

При подачі апеляційної скарги апелянт був звільнений від сплати судового збору .

При подачі апеляційної скарги судовий збір підлягав оплаті в розмірі 1753, 45 (1168,97х150%) грн.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанцій підлягають стягненню з позивача на користь держави.

Керуючись п.1,4 ч.1 ст. 376, ст. ст., 382,383,384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року- в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Лубенського комунального житлово експлуатаційного управління заборгованості в розмірі 11689 грн, 79 коп. та в частині вирішення питання про компенсацію судових витрат скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Лубенського комунального житлово експлуатаційного управління заборгованості в розмірі 7952 грн. 15 коп.

В стягненні заборгованості в розмірі 3737 грн. 64 коп. , яка виникла станом на 1.12.2013 року відмовити в зв`язку з пропуском строку давності.

Компенсувати за рахунок держави Лубенському комунальному житлово експлуатаційного управлінню сплачений за розгляд справи в місцевому суді судовий збір в розмірі 759,13 грн.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05листопада 2020 року в іншій частині - залишити без змін.

Стягнути з Лубенського комунального житлово експлуатаційного управління на користь держави судовий збір за апеляційний розгляд справи в розмірі 1753,45 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук