Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Крегул М.М., за участю секретаря судового засідання - Тимко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Відділ реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,-
Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Відділ реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.
Позивач стверджує, що в даній житловій квартирі станом на 30.06.2020 року відповідно до відомостей реєстру територіальної громади зареєстрована лише вона, однак відповідно до по-квартирної карточки форма Б, у зазначеній житловій квартирі мешканцями значаться: ОСОБА_2 (відповідач по справі), ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (позивач) та ОСОБА_5 (був знятий з реєстрації в АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_6 (була знята з реєстрації в АДРЕСА_2 ).
Наявність запису про реєстрацію (проживання) ОСОБА_2 , 1948р.н. н едозволяє позивачеві завершити процедуру приватизації квартири в якій вона проживає з народження, у зв`язку зі смертю голови сім`ї - її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також вона змушена сплачувати за дані послуги в більшому розмірі так як все нараховується згідно кількості зареєстрованих у житлі осіб, тощо.
У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , 1948р.н., таким що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться в АДРЕСА_3 .
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Згідно ухвали суду від 29.10.2021 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, однак у матеріалах справи міститься заява її представника адвокат Бойко Б.Б. від 10.10.2021 року, в якій просить суд розгляд справи по суті провести без їх участі.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча про час ті місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, відзиву на позовну заяву до суду від відповідача не надходило.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно долученої до позовної заяви копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 виданого 19 березня 2018 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області слідує, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З акту про фактичне місце проживання від 27.08.2020 року, виданого директором ТОВ «Наш-Добробут» Афанасьєвим М.Ю. вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_2 , 1948р.н., зареєстрований, але фактично не проживає за адресою АДРЕСА_4 з 1985 року.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно зі ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч.1). Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2).
Звертаючись до суду з позовом, позивач просила захистити права шляхом визнання колишнього співмешканця власника майна ОСОБА_2 , 1948р.н таким, що втратив право користування житлом в порядку ст. 391 ЦК України з огляду на його не проживання у будинку протягом тривалого часу (з 1985 року).
Так, механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні визначають «Правила реєстрації місця проживання громадян», затверджені постановою КМУ №207 від 02.03.2016 року.
Відповідно до п. 3 Правил, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Таким чином, саме на вказані органи державної влади покладено обов`язок здійснювати облік та реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання громадян.
Судом встановлено, що згідно довідки начальника відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 1886/18-06 від 16.09.2021 року, відповідач ОСОБА_2 , зареєстрованим по місту Ужгород не значиться.
Крім того, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС, УДМС України в Закарпатській області ОСОБА_2 , зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться.
Також, згідно наданої позивачем довідки про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні № 2502/18-21 від 30.06.2020 року, за адресою АДРЕСА_4 , станом на 30.06.2020 року зареєстрованою значиться тільки позивач ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Отже, під час розгляду справи обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги позивача не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, наявності будь-яких перешкод з боку відповідача у користуванні позивачем житловим приміщенням судом не втановлено та відповідач не зареєстрований у спірній квартирі в АДРЕСА_1 на час розгляду справи.
Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а відтак, позов не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження вимог позову, а тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст. ст. 4, 13, 76, 80, 81, 89, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,
Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Відділ реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.
Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (1948 року народження).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул