Ухвала

15 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 521/9786/19

провадження № 61-18074ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Спецгруп» на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 20 лютого 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Спецгруп» про стягнення заборгованості за договором оренди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Спецгруп»

(далі - ТОВ «Компанія «Спецгруп») про стягнення заборгованості

за договором оренди.

Позовна заява мотивована тим, що 28 вересня 2017 року між

ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія «Спецгруп» укладено договір оренди нежитлового приміщення загальною площею 810,5 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та належать

ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору

купівлі-продажу від 21 грудня 2006 року.

Відповідно до пункту 4.1. договору оренди розмір орендної плати за один місяць оренди, визначений сторонами за домовленістю в сумі, яка складає еквівалент у гривні суми 2 500 доларів США. Сума орендованої плати у гривні, яка підлягає сплаті, визначається за встановленим курсом долару США до гривні станом на дату оплати орендної плати орендарем. В день укладення договору орендар зобов`язаний сплатити орендодавцю орендну плату за перший та останній місяць оренди.

Позивач також зазначав, що орендна плата ТОВ «Компанія «Спецгруп» не вносилася понад три місяці, тому порушення строку оплати платежу становить більше ніж 90 календарних днів. Згідно з пунктом 6.4. договору оренди сторони домовились, що у випадку несвоєчасної оплати платежів, передбачених розділом 4 цього договору, ТОВ «Компанія «Спецгруп» сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. З урахуванням суми заборгованості та кількості днів прострочення загальна сума пені становить 27 323,63 грн. Крім того, через невиконання зобов`язань за договором, орендодавець зазнав збитки від інфляції в розмірі 10 511,30 грн та має право на отримання 3 % річних за користування грошовими

коштами - 2 273 грн.

Посилаючись на те, що сума заборгованості з орендної плати станом на момент звернення із позовом не погашена, ОСОБА_1 , з урахуванням зменшених позовних вимог, просив суд стягнути з ТОВ «Компанія «Спецгруп» на його користь заборгованість у розмірі 231 411,96 грн, з яких: сума основного боргу в розмірі 138 239,59 грн; пеня - 71 248,34 грн; збитки від інфляції - 15 718,79 грн; 3 % річних за користування грошовими коштами - 6 205,24 грн.

Рішенням Малиновського районного суду місті Одеси від 20 лютого

2020 року (у складі судді Гуревського В. К.) позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Компанія «Спецгруп» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди від 28 вересня 2017 року в сумі 215 693,17 грн., з яких: сума основного боргу - 138 239,59 грн;

пеня - 71 248,34 грн; 3 % річних за користування грошовими

коштами - 6 205,24 грн.

В частині позовних вимог про стягнення збитків від інфляції в розмірі 15 718,79 грн відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду 05 жовтня 2021 року (у складі колегії суддів: Колеснікова Г. Я., Вадовської Л. М., Сєвєрової Є. С.) рішення Малиновського районного суду місті Одеси від 20 лютого 2020 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що неналежне виконання відповідачем умов договору оренди в частині несвоєчасного його виконання тягне цивільно-правову відповідальність, яка передбачена статтями 525, 612,

625 ЦК України, у зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плата у визначеному розмірі. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків від інфляції, суди виходили з того, що, оскільки сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривні, але предметом грошового зобов`язання за вказаним договором є грошові кошти, визначені у доларах США, тому ці позовні вимоги задоволенню не підлягають.

04 листопада 2021 року ТОВ «Компанія «Спецгруп» звернулося

до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 20 лютого 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій

і ухвалити нове рішення про закриття провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду

на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

resjudicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення, тобто ціна позову у даній справі становить 231 411,96 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Одеського апеляційного суду від 05 жовтня

2021 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства

з обмеженою відповідальністю «Компанія «Спецгруп» на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 20 лютого 2020 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Спецгруп» про стягнення заборгованості

за договором оренди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук