ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/804/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором № 0105/022515-PR від 06.09.2011

В С Т А Н О В И В:

18.06.2020 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором № 0105/022515-PR від 06.09.2011.

Свої вимоги мотивувало тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, підписав Заяву про відкриття банківського поточного (карткового) рахунку № НОМЕР_1 від 06.09.2011р. шляхом акцептування Клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Укрсоцбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно якої отримав кредит у розмірі 180000 грн. (Сто вісімдесят тисяч гривень 00 копійок) у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. П. 2.2.2 Додатку до Договору визначено, що процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 11.50 % річних. Відповідно до п. 2.3 Додатку до Договору, мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.usb.com.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом на заяві.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 26.05.2020 становить 80 719.35 грн., з яких: 16 693.16 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору, 9 730.75 грн.- нараховані 3% річних, 23 837.99 грн. - втрати від інфляції, 30 457.45 грн. - подвійна облікова ставка НБУ.

Позивач обґрунтував свої права вимоги заборгованості за Кредитним договором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до Відповідача тим, що 28.01.2019 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА » було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» відступило ТОВ ФК «ВЕСТА », а ТОВ ФК «ВЕСТА» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 0105/022515-PR .

Таким чином, ТОВ ФК «ВЕСТА » наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а ПАТ «Укрсоцбанк» втратив такі права. 29.01.2019року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА»» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 0105/022515-PR .

Таким чином, ТОВ ФК «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ » наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а ТОВ ФК «ВЕСТА» втратив такі права.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 80 719.35 грн. за кредитним договором № 0105/022515-PR від 06.09.2011р. та судові витрати у розмірі 2102 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн.

Позивачем надано до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду.

Ухвалою від 26.06.2020 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, з призначенням судового засідання на 23.07.2020.

Відповідачем надано у встановлений строк відзив на позовну заяву.

Відповідач посилається зокрема на те, що позивачем заявлений позов про стягнення боргу за Кредитним договором № 0105/022515-PR від 06.09.2011 року, проте в самій позовній заяві Позивач обґрунтовує свої вимоги зовсім іншими кредитними договорами, а саме № 630039754 від 14.10.2013 року та від 14.10.2015р.

При цьому згідно витягу з реєстру договорів, прав вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, а також розрахунком заборгованості доданими до позовної заяви Позивачем датою отримання кредиту зазначається 09.06.2008 рік, тобто за три роки до ймовірного підписання кредитного договору в 2011 році чи за п`ять років до підписання кредитного договору у 2013 році.

Отже, з позовної заяви взагалі не можна встановити з якої підстави пред`явлений позов, з якого саме кредитного договору, більш того позивачем до позовної заяви не додано належних доказів, що унеможливлює встановлення фактів та подій зазначених у позовній заяві.

Крім того, позивачем у відзиві зазначається про сплив позовної давності відповідно ним здійснено заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Позивачем відповіді на відзив не надано.

При цьому, позивачем подано до суду іншу позовну заяву (уточнену) без зміни чи уточнення позовних вимог, зі зміною загального розмірі заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 26.05.2020, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 248 923,33 грн. (Двісті сорок вісім тисяч дев`ятсот двадцять три гривні 33 копійки), з яких:

Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) -107 961,89 грн.

Заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 124 268,28 грн.

Заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 16.693,16 грн.

Відповідачем подано до суду клопотання про залишення уточненої позовної заяви без розгляду, так як подання такої заяви не передбачено нормами ЦПК.

Вирішуючи питання про повернення позовної заяви (уточненої), суд виходить з того, що оскільки така заява вона фактично не змінює предмет та підставу позову, не змінює розмір позовних вимог, тому підстави для її повернення відсутні.

В подальшому представником відповідача подано до суд клопотання про розгялд справи без його участі.

Суд, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Судом встановлено, що 06.09.2011 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання заяви про відкриття банківського рахунку в Укрсоцбанку, відповідно до якої банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Укрсоцбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору з відповідачем, а саме видачі банком картки та коштів по ній, зокрема, виписки з особового рахунку, копій квитанцій, меморіального ордеру тощо.

Позивач не надав підписаних відповідачем «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку».

Як вбачається з копії заяви про відкриття банківського рахунку в Укрсоцбанку, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана заява взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки.

Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, суд вважає за необхідне врахувати правову позицію, яка була викладена 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду, яка дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в банку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Щодо розміру суми, фактично отриманого кредиту чи розміру заборгованості, суд виходить з того, що позивачем до позову та (уточненого) позову долучено розрахунок заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» (кр. дог. 0105/022515), станом на 26.05.2020 включно), згідно якої: заборгованість по основній сумі кредитом - 107 961,89 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 124 268,28 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками (11,5%) - 16,693,16 грн.

При цьому позивач просить стягнути з відповідача 80 719,35 грн., з яких: 16 693,16 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 9 730,75 грн.- нараховані 3% річних, 23 837,99 грн. - втрати від інфляції, 30 457,45 грн. - подвійна облікова ставка НБУ надавши відповідний розрахунок

Однак, суд приходить до такого висновку, що наданий представником позивача розрахунок заборгованості за кредитом не може слугувати доказом розміру грошових вимог позивача до відповідача, оскільки позивач не надав суду первинні бухгалтерські документи відносно видачі кредиту та його часткового погашення, які б підтверджували розрахунки позивача, що також узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року № 61-5191св18.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року в справі № 703/3063/18.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами як факту отримання відповідачем кредитних коштів, так і умов їх повернення, у зв`язку з чим вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

За вказаного відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 207, 526, 530, 549, 610, 633, 634, 638, 1054 ЦК України та статтями 12, 13, 81, 89, 264, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором № 0105/022515-PR від 06.09.2011 - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха