Дата документу 14.01.2021 Справа № 937/395/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 937/395/20Головуючий у 1-й інстанції Урупа І.В. Повний текст рішення складено 08.09.2020 року
Пр. № 22-ц/807/99/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 4-8), в якому просив визнати незаконними та скасувати наказ структурного підрозділу АТ «Укрзалізниця» № 173/с від 04.12.2019 та п.п. 1,2 наказу № 174/с від 16.12.2019 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, стягнути з відповідача відраховане матеріальне стягнення за наказом № 174/с від 16.12.2019 в сумі 1928,32 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що він працює майстром структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» цеху поточного ремонту №1,№2 та технічного огляду №3. Відповідно до своїх обов`язків, зазначених в п.7 Посадової інструкції, затвердженої 28.06.2016 він несе відповідальність за схоронність матеріальних цінностей матеріалів та ресурсів. В порушення засад ст. 135-1 КЗпП роботодавець протиправно примусив його підписати 22.05.2016 «Типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність», але і у відповідності цього договору він несе відповідальність виключно до матеріальних цінностей які приймає. Працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода спричинена не з його вини, дія цього договору розповсюджується на весь час роботи з майном та іншими дорученими працівнику матеріальними цінностями. 21.03.2019 мало місце розкрадання електровозу ВЛ-М№133 за що адміністрація намагалася покласти вину на нього, але його позов про оскарження наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності було задоволено. За фактом розкрадання електровозу 04.04.2019 було внесено відомості до ЄРДР, після чого сталося повторне пограбування електровозу. На оперативній нараді при головному інженері 15.11.2019 було прийнято рішення про направлення до профспілки подання про його звільнення. 29.11.2019 профспілковим комітетом були розглянуті вимоги щодо його звільнення за ст. 40 п.3 КЗпП України за систематичність порушень трудового законодавства та відмовлено у надані згоди до притягнення до дисциплінарної відповідальності. Наказом №173/с від 04.12.2019 до нього незаконно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за події 28.10.2019, які були заявлені у наказі від 04.12.2019, з пропуском строку, встановленого ст. 148 КЗпП України. 30.11.2019 в зміну майстра ОСОБА_2 , в цех був поставлений електровоз ВЛ-11м№ 538. Про технічний стан електровозу йому нічого відомо не було, він його не приймав, до відчинення електровозу його залучено не було, будь-які накази для проведення робіт на цьому електровозі він не отримував. Відповідно до вимог ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Його незаконно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за наказом № 174/с від 16.12.2019 та оголошено догану з відрахуванням із заробітної плати середньомісячного заробітку. У зв`язку з незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності йому була заподіяна моральна шкода, так як йому не була виплачена заробітна плата у повному обсязі, у зв`язку з чим йому спричиненні моральні страждання, так як ця обставина вплинула на матеріальне забезпечення членів його сім`ї, він змушений був прикладати додаткові зусилля для покращення матеріального становища сім`ї. Дії відповідача змусили його захищати свої права та інтереси в суді, постійно переживати з приводу того, що його намагаються звинуватити за надуманим приводом. Наслідок дій відповідача було порушено його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовжити активне громадське життя, погіршення стосунків з оточуючими людьми. Моральну шкоду він оцінює у 50000,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Урупа І.В. (т.с. 1 а.с. 18).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 19) відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 вересня 2020 року (т.с. 1 а.с. 184-192) у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Скасовано застосовані згідно ухвали Мелітопольського міськрайонного суду від 20.01.2020 заходи забезпечення позову у вигляді зупинення щомісячних відрахувань із заробітної плати позивача ОСОБА_1 відповідно до наказу начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» № 174/с від 16.12.2019.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 195-203) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, компенсувати за рахунок відповідача суми судового збору.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 1 а.с. 205).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 30 жовтня 2020 року (т.с. 1 а.с. 216), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (т.с. 1 а.с. 218).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

АТ «Українська залізниця» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (т.с. 1 а.с. 222-232).

В свою чергу ОСОБА_1 подав апеляційному суду відповідь на вищезазначений відзив АТ «Українська залізниця» у цій справі (т.с. 1 а.с. 233-236).

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте, має відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

В силу вимог ст. 36 ч. 4 ЦПК України … рішення ..судді в інших справах…не може бути підставою для відводу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду (головуючий суддя (суддя-доповідач) Гончар М.С. та судді Маловічко С.В. та Подліянова Г.С.) від 05 січня 2021 року заяву позивача ОСОБА_1 у відповіді на відзив від 12.12. 2020 року (вх. № апеляційного суду від 14.12.2020 року) про відвід суддів Гончар М.С., Маловічко С.В. та Подліянової Г.С. у зв`язку із розглядом ними раніше іншої справи ЄУН 320/4538/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» про визнання наказу про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності незаконним на підставі ст. ст. 36, 37 ЦПК України у цій справі визнано необґрунтованою, справу переданому іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України (т.с. 2 а.с. 3).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду (суддя Кочеткова І.В.) від 06 січня 2021 року (т.с. 2 а.с. 4) в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддям Запорізького апеляційного суду: головуючого судді Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянової Г.С. відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 6) дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (т.с. 2 а.с. 6).

Інших відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі справі, керувався ст. 11, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 133, 141, 158, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 147, 148, 149, 130 КЗпП України та виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог позивача у цій справі, відсутності правових підстав для задоволення останнього.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач працював в АТ «Укрзалізниця» з 08.07.2003 року; 20.05.2016 наказом № 126/ос позивача переведено на посаду майстра в структурному підрозділі АТ «Укрзалізниця» Мелітопольське локомотивне депо та в цей же день з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність (т.с. 1 а.с. 74, 77).

П. 3 договору передбачено, що у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей визначення розміру шкоди і його відшкодування проводяться згідно із діючим законодавством. Працівник не несе відповідальності, якщо шкода завдана не з його вини (т.с. 1 а.с.48).

30.10.2019 при начальнику Мелітопольського локомотивного депо відбулася оперативна нарада з розгляду питання щодо розукомплектування електровозу ВЛ-11М № 133.

Під час розгляду нарада встановила, що 28.10.2019 заступник начальника депо ОСОБА_3 , відчинивши електровоз ВЛ-11М № 133, який знаходився на третій колії цеху ТО -3, ПР-2 електровозів, виявив відсутність мідних частин електричних апаратів, електричних машин та кабелів. Була складена комісія та складено акт перевірки комплектності та технічного стану обладнання. Комісією було здійснено огляд інструментальних ящиків слюсарів цеху ТО-3,ПР-1,2 електровозів в кімнаті планерних нарад та в інструментальних ящиках слюсарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знайдено мідні частини та деталі, що є невід`ємною частиною електричних вузлів та деталей електровозу серії ВЛ11. Нарада постановила серед іншого про те, що після виходу з лікарняного змінного майстра цеху ТО -3, ПР-1, ПР-2 електровозів ОСОБА_1 провести додатковий розбір по факту розукомплектування електровозу ВЛ-11М №113 (т.с. 1 а.с. 89-91).

15.11.2019 при головному інженерові структурного підрозділу "Мелітопольське локомотивне депо" відбулася оперативна нарада з розгляду питання щодо випадку розукомплектування електровозу ВЛ-11М № 133.

Під час розгляду нарада встановила, що електровоз ВЛ-11М № 133 25.10.2019 був поставлений до цеху ПР 1,2 та ТО-3 електровозів для перекочування колісно-моторних блоків. В.о. ТЧЗРе ОСОБА_3 оглядав електровоз, високовольтні камери обох секцій були комплектними і відповідали акту огляду від 21.03.2019. Після огляду високовольтні камери були сфотографовані, вхідні двері секції "А" були заварені електрозваркою, а одна з дверей секції "Б" зачинена на навісний замок, а друга заварена електрозваркою. Ключ від замка було здано черговому по депо. У понеділок 28.10.2019 секція "Б" електровозу була відкрита та електровоз повторно оглянутий ним у присутності в.о. ТЧМС ОСОБА_7 та представника сторожової охорони. У високовольтних камерах обох секцій були відсутні мідні частини всіх електричних апаратів. Напередодні, у суботу і неділю, в цеху працювала зміна майстра ОСОБА_1 . Сторонні особи доступу до електровозу не мали оскільки він постійно знаходився у приміщенні цеху.

Однією з причин допущення розукомплектування локомотива є порушення вимог п. 4.5 Посадової інструкції та п.п. 3.2, 3.5 наказу начальника депо № 25/аг від 25.01.2019 року" Про забезпечення схоронності тягового рухомого складу в депо" майстром локомотивного депо цеху поточних ремонтів №1 №2 та технічного огляду №3 електровозів ОСОБА_1 , який не забезпечив схоронність матеріальних цінностей будучі на своєму робочому місці.

Нарада постановила: Враховуючи обставини, які були встановлені під час розбору факту розукомплектування електровозу ВЛ11м № 133 та випадки виявлення ознак крадіжок комплектуючих частин електровозів після зміни майстра ОСОБА_1 , виказати недовіру змінному майстру цеху ПР-1,2 та ТО-3 електровозів ОСОБА_1 , звільнити його від займаної посади. До вирішення питання про доцільність його подальшого перебування у лавах працівників структурного підрозділу "Мелітопольське локомотивне депо", використовувати його на посадах, не пов`язаних з використанням, зберіганням та обліком товарно-матеріальних цінностей (т.с. 1 а.с. 83-84).

29.11.2019 на засіданні профспілкового комітету Вільної профспілки працівників локомотивного депо Мелітополь розглядалося подання головного інженера Мелітопольського локомотивного депо ОСОБА_8 щодо звільнення члена ВППЛДМ майстра локомотивного депо цеху поточних ремонтів №1,№2 та технічного огляду №3 електровозів ОСОБА_1 у відповідності ст. 40 п.3 КЗпП України за систематичність порушень трудового законодавства та прийнято рішення про відмову в праві притягнення до дисциплінарної відповідальності (звільнення по ст. 40 ч.3 КЗпП) ОСОБА_1 (т.с. 1 а.с. 108).

Наказом начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо № 173/с від 04.12.2019 майстру локомотивного депо поточних ремонтів №1 №2 та технічного огляду №3 електровозів ОСОБА_1 , на підставі ст. 147 КЗпП України за порушення вимог п. 4.5 Посадової інструкції та п.п. 3.2, 3.5 наказу начальника депо № 25/аг від 25.01.2019 «Про забезпечення схоронності тягового рухомого складу в депо» оголошено догану (т.с. 1 а.с. 81).

Зі змісту вказаного наказу: 26 та 27 жовтня 2019 року (субота та неділя) в цеху працювала зміна майстра ОСОБА_9 , яка мала доступ до електровозу, який 25.10.2019 був поставлений до цеху поточних ремонтів №1,№2 та технічного нагляду № 3 електровозів для перекочування колісно-моторних блоків. Під час огляду високовольтні камери обох секцій локомотиву були комплектними, відповідали раніше складеному акту від 21.03.2019 та були сфотографовані в.о. заступника начальника депо ОСОБА_3 , вхідні двері секції «А» були заварені електрозваркою, одна із дверей секції «Б» зачинені на навісний замок, ключ від якого здано черговому депо. У понеділок, 28.10.2019, секція «Б» електровозу була відкрита, при повторному огляді ОСОБА_3 у присутності майстра ОСОБА_7 та представника сторожової охорони було зафіксовано, що в високовольтних камерах обох секцій відсутні мідні частини всіх електричних апаратів. Згідно рішення за результатами проведеної наради від 15.11.2019 однієї з причин допущення розукомплектування електровозу є порушення вимог п. 4.5 Посадової інструкції майстром локомотивного депо поточних ремонтів №1 №2 та технічного огляду №3 електровозів ОСОБА_1 , яким його зобов`язано забезпечити максимальне використання й схоронність основних засобів, повного завантаження змінних працівників та невиконання п.п.3.2,3.5 наказу начальника депо № 25/аг від 25.01.2019 «Про забезпечення схоронності тягового рухомого складу в депо», якими передбачено, що після передачі локомотивів до ремонтних цехів, на протязі робочого дня відповідальність за збереження локомотивів, що знаходяться в ремонтних цехах чи біля цехів в очікуванні ремонтну або передачі резервній (локомотивній) бригаді, несуть старші майстри, майстри та бригади (звільненні) відповідних цехів. Старшим майстрам та майстрам ремонтних цехів перед початком робочого дня організувати огляд всіх локомотивів, що знаходяться в цеху та біля цеху, з метою виявлення фактів несанкціонованого проникнення до локомотивів, їх розукомплектування, псування чи крадіжки запчастин та робити відповідний запис до журналу передачі змін.

03.12.2019 за дорученням начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» було здійснено огляд електровоза ВЛ11м № 358, в ході якого було встановлено, що двері електровозу закриті на запірні пристрої, вікна кабін та кузов пошкоджень не мають. Під час огляду виявлено, що у високовольтних камерах мало місце розукомплектування електровозу, про що було складено акт технічного стану пошкодженого об`єкта та в цей же день складено висновок за матеріалами перевірки факту пошкодження об`єкта залізничного транспорту (т.с. 1 а.с. 103 - 104).

10.12.2019 при головному інженерові структурного підрозділу "Мелітопольське локомотивне депо" відбулася оперативна нарада з розгляду питання щодо випадку розукомплектування електровозу ВЛ-11М № 358.

Під час розгляду нарада встановила, що 30.11.2019 до цеху ПР-1,2 та ТО-3 електровозів був поставлений електровоз ВЛ11м № 358. У порушення п.п.4.5, 4.8 Посадової інструкції, п.п. 3.2, 3.5 наказу начальника депо № 25/аг від 25.01.2019 "Про забезпечення схоронності тягового рухомого складу в депо" та п. 5 наказу № 113/аг від 03.04.2019 "Про періодичні перевірки ТРС, будівель та території депо та призначення відповідальних осіб" майстром цеху ПР-1,2 та ТО-3 електровозів ОСОБА_2 електровоз оглянутим не був та його комплектність не встановлена. 01-02.12.2019 майстром у цеху ПР-1,2 та ТО-3 електровозів працював ОСОБА_1 . Ним електровоз також не оглядався всупереч вимогам наказів № 25/аг та № 113/аг та обов`язкам, викладеним у Посадовій інструкції майстра цеху.

В.о. старшого майстра цеху ПР-1,2 та ТО-3 електровозів ОСОБА_7 , у порушення п.п. 4.5,4.8,4.9 Посадової інструкції старшого майстра цеху ПРг1,2 та ТО-3 електровозів, п.п. 3.2, 3.5 наказу начальника депо № 25/аг від 25.01.2019 "Про забезпечення схоронності тягового рухомого складу в депо" та п. 5 наказу № 113/аг від 03.04.2019 "Про періодичні перевірки ТРС, будівель та території депо та призначення відповідальних осіб" дії змінних майстрів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проконтролював і особисто електровоз ВЛ11м № 358 не оглянув.

В.о. заступника начальника депо ОСОБА_3 не виконав свої посадові обов`язки, викладені у п. 2.23 Посадової інструкції заступника начальника депо і не проконтролював роботу змінних майстрів та в.о. старшого майстра цеху ПР-1,2 та ТО-3 електровозів.

Через розукомплектування електровозу ВЛ11м № 358 Мелітопольському локомотивному депо спричинено матеріальні збитки на суму 165302,11 грн.

Відносно позивача нарада постановила: майстру локомотивного депо цеху поточних ремонтів №1, №2 та технічного огляду №3 електровозів ОСОБА_1 на підставі вимог ст. 147 КЗпП України, за порушення вимог п.п. 4.5, 4.8 Посадової інструкції, п.п. 3.2, 3.5 наказу начальника депо № 25/аг від 25.01.2019 року "Про забезпечення схоронності тягового рухомого складу в депо" та п. 5 наказу № 113/аг від 03.04.2019 року "Про періодичні перевірки ТРС, будівель та території депо та призначення відповідальних осіб" - оголосити догану. На підставі вимог ст. ст. 130, 132, 135-3, 136 КЗпП України бухгалтерії депо, для часткового покриття нанесеної прямої дійсної шкоди внаслідок невиконання своїх посадових обов`язків у вигляді порушення вимог п.п. 4.5, 4.8 Посадової інструкції, п.п. 3.2, 3.5 наказу начальника депо № 25/аг від 25.01.2019 року "Про забезпечення схоронності тягового рухомого складу в депо" та п. 5 наказу № 113/аг від 03.04.2019 "Про періодичні перевірки ТРС, будівель та території депо та призначення відповідальних осіб" відрахувати із заробітної плати майстра локомотивного депо цеху ПР-1,2 та ТО-3 електровозів ОСОБА_1 один середньомісячний заробіток (т.с. 1 а.с. 100-101).

Наказом начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо № 174/с від 16.12.12.2019 майстру локомотивного депо поточних ремонтів №1 №2 та технічного огляду №3 електровозів ОСОБА_1 , на підставі ст. 147 КЗпП України за порушення вимог п.п. 4.5,4.8 Посадової інструкції та п.п. 3.2, 3.5 наказу начальника депо № 25/аг від 25.01.2019 «Про забезпечення схоронності тягового рухомого складу в депо» та п.5 наказу № 113 від 03.04.2019 «Про періодичні перевірки ТРС, будівель та території депо та призначення відповідальних осіб» оголошено догану.

Крім того, на підставі вимог ст.ст. 130,132,135-3,136 КЗпП України бухгалтерії депо, для часткового покриття нанесеної прямої шкоди внаслідок невиконання своїх посадових обов`язків у вигляді порушень п.п. 4.5,4.8 Посадової інструкції та п.п. 3.2, 3.5 наказу начальника депо № 25/аг від 25.01.2019 «Про забезпечення схоронності тягового рухомого складу в депо» та п.5 наказу № 113 від 03.04.2019 № Про періодичні перевірки ТРС, будівель та території депо та призначення відповідальних осіб» вирішено відрахувати із заробітної плати ОСОБА_1 один середньомісячний заробіток (т.с. 1 а.с. 92-93).

Свідок ОСОБА_3 у суді першої інстанції пояснив, що він займає посаду в.о. заступника начальника локомотивного депо. 25.10.2019 в 17 год., за його розпорядженням, майстер ОСОБА_2 поставив електровоз №133 в цех для здійснення робіт, одна секція якого була зварена, а друга закрита в його присутності. До цього він оглянув комплектність секцій електровозу та сфотографував їх. 26.10.2019 він вийшов на роботу. Майстер цеху ОСОБА_1 отримав завдання щодо роботи з локомотивом, а тому зобов`язаний був викликати охорону та відчинити електровоз в їх присутність. Але цього зроблено не було. Зі слів ОСОБА_1 він відчинив електровоз о 12 год., а зачинив о 15 год. Електровоз повинен відчинятися за зачинятися обов`язково в присутності охорони. 27.10.2019 він знову вийшов на роботу та надав ОСОБА_1 завдання на роботу з цим електровозом. 28.10.2019 він дав вказівку відчинити електровоз щоб переглянути його комплектність. Вказаний електровоз ще в березні 2019 року був розукомплектований, з приводу чого була нарада та складено акт про розукомплектування. Коли відчинили електровоз було з`ясовано, що він був ще більше розукомплектований, а тому викликали поліцію. Також було прийнято рішення в присутності поліції відчинити та перевірити ящики слюсарів. В ході перевірки в тумбочках трьох осіб було виявлено запасні частини від електровозу, кабель для зварювання та ножиці для різки кабелю. Акту про комплектність електровозу майстер ОСОБА_1 не складав, хоча це його обов`язок, так як він відповідає за схоронність на час перебування локомотива в цеху. В якому стані знаходився електровоз позивач також не повідомив керівництво. Відповідно до посадової інструкції та наказу № 25 на ОСОБА_1 , як майстра, покладена відповідальність за схоронність електровозу. У вересні 2019 року, коли він знаходився у відпустці, його обов`язки виконував майстер ОСОБА_7 . В цей час електровоз № 358 не був зданий під охорону та знаходився біля цеху. Коли електровоз заганяли в цех виявилося, що він був розукомплектований за фактом розукомплектування був складений акт, в якому відображено всі відомості щодо пошкодження. Майстер ОСОБА_1 відповідно до своїх посадових обов`язків зобов`язаний, заступивши на зміну, прийняти електровоз та він несе відповідальність за його схоронність.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про залізничний транспорт» трудові відносини працівників залізничного транспорту загального користування регулюються на підставі Кодексу законів про працю України, Положення «Про дисципліну працівників залізничного транспорту України», іншими актами законодавства України про працю. Особливості умов праці, соціально-побутового і житлового забезпечення, режиму робочого часу та часу відпочинку окремих категорій працівників залізничного транспорту загального користування, робота яких безпосередньо пов`язана з рухом поїздів, встановлюються АТ «Укрзалізниця» згідно із чинним законодавством України за погодженням з галузевими профспілками.

Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1993 року № 55 (надалі - Положення) поширюється на всіх працівників підприємств, об`єднань, установ та організацій залізничного транспорту, що належать до державної власності, за винятком працівників житлово-комунального господарства та побутового обслуговування, будівельних організацій, служб постачання, дорожніх ресторанів, навчальних закладів, науково-дослідних і проектно-конструкторських організацій, бібліотек, методичних кабінетів, будинків культури, клубів, спортивних, дитячих і медичних закладів, пансіонатів і будинків відпочинку галузі (п. 2 Положення).

Відповідно до п. 3 Положення кожен працівник, на якого поширюється дія цього Положення, зобов`язаний: знати і неухильно виконувати його вимоги; дотримуватися порядку і правил, установлених чинним законодавством, Правил технічної експлуатації залізниць, наказів, інструкцій та інших нормативних актів, що діють на залізничному транспорті, точно і своєчасно виконувати накази і розпорядження керівників; забезпечувати безпеку руху поїздів і маневрової роботи, виконувати вимоги правил і норм охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, пожежної безпеки і охорони навколишнього природного середовища; берегти матеріально-технічні засоби, забезпечувати схоронність вантажів і багажу, вживати заходів до запобігання випадкам їх розкрадання, втрат, пошкоджень та псування.

ОСОБА_1 під особистий підпис був ознайомлений із своєю посадовою інструкцією, як майстра цеху ТО-3, ПР-1,2 електровозів (копія т.с. 1 а.с. 78 -81). Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відчсутні.

Згідно із п.п. 1. 4 посадової інструкції майстра цеху ТО-3, ПР-1,2 електровозів, у своїй діяльності майстер цеху ТО-3, ПР-1,2 електровозів керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, декретами постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Мінінфраструктури, АТ "Укрзалізниця", начальника регіональної філії, структурних підрозділів "Служба локомотивного господарства", "Мелітопольське локомотивне депо" та іншими нормативними документами (т.с. 1 а.с. 78-80).

У відповідності з підпунктом 4.5 Посадової інструкції, майстер забезпечує максимальне використання й схоронність основних засобів, забезпечує повне завантаження змінних працівників. Підпунктом 4.8 передбачено, що майстер забезпечує виконання нормативної документації, вказівок і наказів начальника депо та вищестоящих організацій.

Пунктом 7 посадової інструкції на позивача було покладено схоронність матеріальних цінностей устаткування й приміщень.

Пунктом 6 посадової інструкції передбачено, що позивач повинен знати у тому числі накази, розпорядження та інші нормативні документи АТ «Укрзалізниця», начальника філії, начальника депо (т.с. 1 а.с. 80).

Наказом начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Дядченка Ю.Ю. № 25/аг від 25.01.2019 року «Про забезпечення схоронності тягового рухомого складу в депо»(копія т.с. 1 а.с. 111-112) встановлено: п. 3.2 після передачі локомотивів до ремонтних цехів, на протязі робочого дня відповідальність за збереження локомотивів, що знаходяться в ремонтних цехах чи біля цехів в очікуванні ремонту або передачі резервній (локомотивній) бригаді, несуть старші майстри, майстри та бригадири (звільнені) відповідних цехів; п. 3.3 після закінчення робочого дня старшим майстрам, майстрам або звільненим бригадирам передавати під охорону черговому сторожу локомотиви, які знаходяться біля відповідного ремонтного цеху, про що робити відповідний запис в журналі передачі зміни. Двері, міжсекційні переходи, люки та вікна локомотивів, що передаються під охорону, мають бути надійно зачиненими на запірні пристрої. Двері додатково опломбованими або завареними; п. 3.5 старшим майстрам та майстрам ремонтних цехів перед початком робочого дня організовувати огляд всіх локомотивів, що знаходяться в цеху та біля цеху, з метою виявлення фактів несанкціонованого проникнення до локомотивів, їх розукомплектування, псування чи крадіжки запчастин та робити відповідний запис до журналу передачі змін.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що через невиконання, у тому числі ОСОБА_1 , як майстром локомотивного депо по цеху поточного ремонту № 1, № 2 та технічного огляду № 3 електровозів відповідача, вимог п.п. 3.2, 3.3 та 3.5 наказу начальника депо № 25/аг від 25.01.2019 «Про забезпечення схоронності тягового рухомого складу в депо», п. 5 наказу № 113/аг від 03.04.2019 "Про періодичні перевірки ТРС, будівель та території депо та призначення відповідальних осіб", який не забезпечив схоронність матеріальних цінностей будучі на своєму робочому місці, мали місце факти розукомплектування (крадіжки) невстановленими особами комплектуючих деталей та частин з електровозу ВЛ11М №133 та електровозу ВЛ-11М № 358, внаслідок чого структурному підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» спричинені значні матеріальні збитки.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах справи відсутні та стороною позивача суду першої інстанції не надані.

Згідно із ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця після його виявлення, не рахуючи часу тимчасової непрацездатності чи відпустки; та не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

В силу вимог ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від порушника письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівнику під розписку.

Підпункт "б" пункту 1 Типового договору зобов`язує працівника повідомляти (до того ж - повідомляти своєчасно) адміністрацію підприємства, установи, організації про всі обставини, які загрожують забезпеченню цілості доручених працівникові матеріальних цінностей. Своєчасне повідомлення про це може бути підставою для повного звільнення працівника від матеріальної відповідальності (з мотивів відсутності вини), а неповідомлення може стати підставою для притягнення працівника до відповідальності ( відповідно до частини першої ст. 137 КЗпП розмір шкоди, що покривається працівником, при відсутності умов для збереження цінностей, повинен бути зменшений).

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач не повідомляв, у тому числі своєчасно, відповідача про всі обставини, які загрожують забезпеченню цілості доручених працівникові матеріальних цінностей, у тому числі, що в його цеху не ведеться відповідний журнал обліку тощо.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах справи відсутні та стороною позивача суду першої інстанції не надані.

У відповідності зі ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Матеріальна відповідальність може бути покладена на будь-якого працівника, який уклав трудовий договір з підприємством, установою, організацією. І якщо на практиці і в законодавчих актах зустрічається поняття "матеріально-відповідальна особа", то з цього не можна зробити висновок про те, що тільки такі особи можуть бути притягнені до матеріальної відповідальності. До матеріальної відповідальності відповідно до норм Кодексу законів про працю можуть бути притягнені всі працівники.

Відповідачем надано наказ № 173/с від 04.12.2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (т.с. 1 а.с. 81), відповідно до якого 28.10.2010 було виявлено факт розукомплектування електровозу ВЛ-11 №133 та наказ 174/с від 16.12.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відповідно до якого 03.12.2019 було виявлено факт розукомплектування електровозу ВЛ11м 358 в результаті чого структурному підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» спричинені матеріальні збитки на суму 165302,11 грн. Під час проведення службових перевірок за вказаними фактами з`ясовано, що однією з причин розукомплектування локомотивів, стали порушення посадової інструкції та вимог наказу начальника депо №25/аг від 25.01.2019 року «Про забезпечення схоронності тягового рухомого складу в депо».

Оскільки, у тому числі саме винні дії працівника ОСОБА_1 стали підставою для оголошення йому догани за невиконання вимог п.п. 3.2, 3.3, 3.5 наказу начальника депо №25/аг від 25.01.2019 та відрахування із заробітної плати для часткового покриття нанесеної прямої дійсної шкоди - один оклад, суд першої інстанції правильно вважав, що дисциплінарні стягнення у вигляді догани та відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 є правомірними.

Суд першої інстанції, правильно враховуючи відсутність підстав для скасування наказів №173/с від 04.12.2019 та № 174/с від 16.12.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ((копія т.с. 1 а.с. 92-93) (первісні позовні вимоги позивача), правильно вважав, що не підлягають задоволенню у цій справі також похідні від них позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення відрахованого матеріального стягнення до наказу № 174/с від 16.12.2019 року частини заробітку в розмірі 1928,32 грн. та моральної шкоди 50000,00 грн.

Суд першої інстанції також правильно вважав, що безпідставними є доводи позивача та його представника про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 після закінчення встановленого законом строку.

Оскільки, за змістом ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця після його виявлення, не рахуючи часу тимчасової непрацездатності чи відпустки та не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що за наказом начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо №173/с від 04.12.2019, відповідно до якого ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, проступок було виявлено 28.10.2019. З 29.10.2019 по 07.11.2019 включно позивач знаходився на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серія АДУ № 608577 (копія а.с. 113), а тому цей строк не враховується у встановлений ст. 148 КЗпП України строк застосування дисциплінарного стягнення.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що дисциплінарне стягнення було застосовано до позивача в межах визначеного законом строку.

Суд першої інстанції також правильно встановив, що доводи представника позивача про те, що відповідачем не вимагалось від позивача надати пояснення у відповідності до вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України спростовуються письмовими поясненнями позивача від 08.11.2019, 06.12.2019 на ім`я відповідача (т.с. 1 а.с. 82, 95) та усними поясненнями на нараді комісії відповідача 15.11.2019, за змістом яких вбачається, що позивач відкривав електровоз ВЛ11м №133 26.10.2019 у присутності сторожа ОСОБА_10 та побачив, що електровоз вже розукомплектований, відповідний акт складено не було, керівництво про розукомплектування електровозу до відома не доведено, оскільки раніше цей електровоз вже розукомплектовувався невідомими, тому він не був впевнений чи розкрадався він ще раз, чи так виглядав після першої крадіжки, а також на нараді комісії відповідача 10.12.2019, за змістом яких вбачається, що коли він прийшов на роботу електровоз ВЛ11м №358 вже стояв у цеху і був зачинений, оскільки він не отримував завдання виконувати на цьому електровозі будь-які роботи, до електровозу він не підходив.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 не приймав електровоз, а тому не повинен нести відповідальність за його розкрадання суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги, оскільки до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення за невиконання останнім посадової інструкції та вимог наказів начальника депо №25/аг від 25.01.2019 та № 113 від 03.04.2019, що призвело до розукомплектування електровозів, а не за їх розкрадання.

Доводи представника позивача про те, що головний інженер не має права притягувати робітників до дисциплінарної відповідальності, звільняти з посади та приймати на роботу недоречні, оскільки дисциплінарні стягнення до позивача були застосовані наказом начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо», а не головним інженером.

Представник позивача посилається на наявність двох примірників наказу № 174 с від 16.12.2019, копія якого позивачем роздрукована з мобільного телефону.

Проте, представником відповідача надана завірена копія наказу № 174 с від 16.12.2019 (т.с. 1 а.с. 92-93), в якому міститься запис позивача щодо незгоди з цим наказом, а також представлений для огляду його оригінал, що суд першої інстанції і правильно прийняв до уваги.

Суд першої інстанції правильно вважав, що посилання представника позивача на невиконання відповідачем вимог наказу щодо поставлення локомотиву на ст. Чаплине суттєвого значення для правильності вирішення цієї справи не мають. Оскільки, ці обставини не спростовують допущення ОСОБА_1 порушення посадової інструкції та невиконання наказів начальника депо, що стало підставою для застосування до нього дисциплінарних стягнень.

Посилання представника позивача на те, що представник відповідача не має відповідних повноважень на представництво інтересів, оскільки: позов пред`явлений до АТ Укрзалізниця, яке є відповідачем по справі, як унітарне підприємство, згідно із ст. 62 п. 3 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом...посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами; у відповідності до п. 128 п. п. 7, 24, 28 Статуту АТ Укрзалізниця - виключно представляти та надавати повноваження має право голова правління... який має право першого підпису на довіреностях від імені товариства... видає та відкликає довіреності від імені товариства; до апеляційної скарги та в матеріалах справи не надано жодного доказу оформлення довіреності від імені юридичної особи - АТ Укрзалізниця, виданої за підписом...посадової особи - голови правління, у відповідності установчих документів - Статуту АТ Укрзалізниця, на ім`я особи - ОСОБА_11 по аналогії як надано відповідне доручення головою правління по справі № 757/15454/19-ц провадження № 2-5493/19, головуючий суддя Печерського суду м. Київ, Писанець В.А., судом не приймаються до уваги, оскільки спростовуються доданими до матеріалів справи довіреностями на представника ОСОБА_11 , від 06.05.2020 зі строком дії до 04.08.2020 включно та від 13.08.2020 зі строком дії до 22.10.2020 включно. Цими довіреностями останньому надані повноваження на представництво інтересів АТ «Укрзалізниця» у суді, видані відповідно в.о. директора Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Гавриленком С.О. та заступником директора регіональної філії з фінансово-економічних питань Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Долгополовою Т.Л., та в.о. директора Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Гавриленком С.О. та заступником директора регіональної філії з інфраструктури Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» Декарчуком О.М.

При цьому, судом першої інстанції було правильно встановлено, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павленко І.В. повноваження ОСОБА_12 , Довгополової Т.Л. та Декарчука О.М., якими підписані довіреності на представника, були перевірені, про що прямо зазначено у цих довіреностях.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивачу у його позові, суд першої інстанції правильно вважав, що судові витрати покладаються на позивача і останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача АТ «Укрзалізниця» будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

Враховуючи положення ч. ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, згідно з якими у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову та у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність скасувати застосовані раніше у цій справі заходи забезпечення позову ухвалою суду першої інстанції від 20.01.2020.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 є такими, що дублюють доводи позовної заяви позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, викладену в його позові, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи: заслуховував пояснення учасників цієї справи, дослідував докази сторін, у тому числі допитував свідків (т.с. 1 а.с. 179) тощо.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі.

У тому числі стороною позивача суду першої інстанції у цій справі не було надано будь-якого рішення будь-якого суду про визнання недійсним, у тому числі з підстав «укладення під тиском», підписаного позивачем із відповідачем у травні 2016 року «Типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність» (а.с.77).

Тому, суд першої інстанції правильно виходив у цій справі із презумпції правомірності цього договору (ст. 204 ЦК України).

За змістом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 141, 158 ЦПК України у цій справі рішенням, що є предметом апеляційного оскарження, було вирішено питання про розподіл судових витрат сторін, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а також питання про скасування заходів забезпечення позову позивача, раніше застосованих судом першої інстанції у цій справі ухвалою від 20.01.2020 року.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 вересня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 14.01.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.