Постанова

Іменем України

03 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 487/5798/20

провадження № 61-13023св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: Служба у справах дітей Миколаївської міської ради, Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 липня 2021 рокуу складі колегії суддів: Коломієць В. В., Данилової О. О., Шаманської Н. О.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини та її утримання до досягнення дитиною трьох років.

Позов мотивований тим, що з 2017 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . У свідоцтві про народження ОСОБА_4 запис про батька здійснений на підставі статті 135 СК України, відповідач відмовляється внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , син проживає з нею, матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_2 не надає, але має можливість сплачувати аліменти на утримання сина та її утримання.

Посилаючись на викладені обставини, просила:

визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_4 ,

зобов`язати Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , а саме: у графі «батько» вказати батьком дитини ОСОБА_2 та виключити відомості в графі «батько» про ОСОБА_6 ,

стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 20 000,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви і до його повноліття,

стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з 25 серпня 2020 року і до досягнення трирічного віку сином ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_4 .

Зобов`язано Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , а саме: у графі «батько» вказати батьком дитини ОСОБА_2 та виключити відомості в графі «батько» про ОСОБА_6 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн щомісячно починаючи з 07 жовтня 2020 року і до його повноліття та аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 5 000,00 грн щомісячно починаючи стягнення з 07 жовтня 2020 року і до досягнення трирічного віку сином ОСОБА_4 .

Стягнуто судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що враховуючи вік та потреби дитини, її стан здоров`я, те, що батьки проживають окремо, дитина проживає з позивачем, матеріальний стан відповідача, який працює моряком і відповідно до наданих виписок про рахункам отримує дохід у середньому 4 000 доларів США на місяць, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивачки на утримання дитини у твердій грошовій сумі, в розмірі 10 000 грн. щомісячно. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Такий розмір аліментів на думку суду не поставить відповідача в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача.

Суд першої інстанції вказав, що відповідно до частини 2 статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд вважає, що заявлений розмір аліментів є дещо завищеним, оскільки позивач має утримувати також неповнолітніх дітей ( ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Отже, враховуючи матеріальне становище сторін, виходячи з принципу добросовісності та розумності (частина 9 статті 7 СК України), суд зробив висновок, що позов слід задовольнити частково і стягнути відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 5 000 грн. до досягнення ОСОБА_4 трьох років, що на думку суду не поставить відповідача в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону, і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача.

Суд першої іцнстанції зазначив, що відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. за вимогу про стягнення аліментів на дитина та 908,00 грн. за вимогу про стягнення аліментів на дружину, а на користь позивача судовий збір у розмірі 1681,60 грн. Відповідно до умов Договору № 211 про надання правової допомоги від 05 жовтня 2020 року, на момент підписання договору Клієнт сплатив адвокату гонорар в розмірі 10 000 грн. Таким чином, з відповідача також належить стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 01 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_8 , задоволено частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , змінено зменшивши розмір аліментів з 10 000,00 грн до 6 000,00 грн щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Зазначене рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання змінено, зменшивши розмір аліментів з 5 000,00 грн до 4 000,00 грн щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2020 року і до досягнення трирічного віку сином ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінено, зменшивши розмір витрат з 10 000,00 грн до 3 000,00 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач дійсно працює моряком та має мінливий дохід, так як за наявності укладених з ним контрактів працював по 3-6 місяців на рік, а решту часу знаходиться в Україні, не отримуючи жодного доходу. Останній контракт з відповідачем закінчився 5 березня 2021 року. Оклад по контракту становить 2800 доларів на місяць. Решта нараховувалась у вигляді премій, надбавок та інше. Тому твердження позивача про те, що заробітна плата відповідача становить 9383 доларів США на місяць є такими, що суперечать встановленим обставинам справи. До того ж з зароблених коштів відповідач повністю сплачує комунальні послуги за належну йому на праві приватної власності квартиру, де проживає позивачка з дітьми. рішенням ОСОБА_2 повинен утримувати сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також позивач має матір пенсійного віку, яка отримує пенсію у розмірі 1 712 грн. та також потребує його матеріальної допомоги. Тому необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини будуть аліменти у розмірі 6000 грн, а тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 підлягає зміні, шляхом зменшення розміру аліментів з 10 000 грн. до 6 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційний суд зазначив, що оскільки, відповідач є фізично здоровим, працездатним, кошти на утримання позивача, яка проживає разом з їх двома дітьми, які не досягли трьох років, надає у не достатньому для її утримання розмірі, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 має право на утримання від ОСОБА_2 . Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів на утримання ОСОБА_1 , враховуючи майновий стан відповідача, дійшов висновку про можливість стягнення з ОСОБА_2 5 000 грн. щомісячно до досягнення сином ОСОБА_4 трирічного віку. Проте, з таким висновком суду не у повній мірі можна погодитись. Враховуючи майновий стан відповідача, необхідність утримання двох малолітніх дітей ( ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 ), участь батька у забезпеченні дітей та ОСОБА_1 житлом, колегія суддів вважала за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 , зменшивши розмір аліментів з 5 000 грн. до 4 000 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 липня 2021 року та залишити в силі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2021 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи знаходяться докази, які не спростовані відповідачем та підтверджують, що відповідач отримує заробітну плату, достатню для виплати аліментів у заявленій позивачем сумі на утримання малолітньої дитини та позивача до досягнення дитиною віку трьох років.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, працевлаштованість відповідача, інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору (стаття 182 СК України). Отже, суд першої інстанції надав обґрунтовану оцінку обставинам та матеріалам справи, постановив законне та обґрунтоване судове рішення в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання позивача до досягнення малолітньою дитиною трирічного віку.

Крім того, суд апеляційної інстанції безпідставно зменшив стягнуті витрати на професійну правничу допомогу, перевищив свої повноваження та змінив законне та обґрунтоване судове рішення суду першої інстанції в зазначеній частині, оскільки ні відповідач, ні його представник не заявляли клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Аналіз касаційної скарги свідчить про те, що судові рішення оскаржуються лише в частині стягнення аліментів на утримання сина та позивача ОСОБА_1 , та стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, тому в іншій частині судом касаційної інстанції не переглядаються.

Аргументи учасників справи

У вересні 2021 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 липня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів та судового збору залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 липня 2021 року і рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2021 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відзив мотивований тим, що апеляційний суд дійшов вірного висновку, що необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини будуть аліменти у розмірі 6 000,00 грн та на утримання позивача - аліменти в розмірі 4 000,00 грн. В порушення норм процесуального права, позивач при подачі позову не обґрунтувала вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, не довела її у встановленому законом порядку шляхом надання суду та відповідачу доказів укладення позивачем договору про правничу допомогу саме за предмет позову, актів виконаних робіт, документів підтверджуючих сплату правничої допомоги.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження.

У жовтні 2021 року матеріали цивільної справи № 487/5798/20 надійшли до Верховного Суду та передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 06 серпня 2021 року зазначено, що наведені підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження, оскільки суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 523/2927/18, від 07 травня 2018 року у справі № 521/1728/17, від 15 листопада 2020 року у справі № 520/6802/18, від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 11 грудня 2020 року у справі № 911/4242/15, від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

Фактичні обставини

Суди встановили, що з 2017 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 .

Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився ОСОБА_4 . Батьками записані: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_1 .

У шлюбі між собою сторони на час народження ОСОБА_4 не перебували, із спільною заявою про визнання батьківства не зверталися.

Згідно з копією актового запису про народження № 740 від 27 серпня 2020 року відомості про батька ОСОБА_4 записані на підставі заяви матері.

З дня народження малолітні діти проживають разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказана квартира належить на праві власності відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу № 120 від 15 травня 2013 року.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 231432410 від 6 листопада 2020 року, позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 не працює, здійснює догляд за малолітніми дітьми, віком до трьох років.

Відповідно до інформації наданої Державною пограничною службою України, відповідач регулярно перетинає державний кордон України (працює моряком на комерційних судах дальнього плавання).

Позиція Верховного Суду

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Тлумачення як статті 7 СК України загалом, так і частини дев`ятої статті 7 СК, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо).

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частинами першою, другою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 523/2927/18 (провадження № 61-13820св19), на яку посилалась ОСОБА_1 в касаційній скарзі, зазначено, що «кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі».

Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до частин першої та другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції з урахуванням обставин, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів (зокрема, матеріальне становище платника аліментів, з урахуванням віку, стану здоров`я, матеріального становища платника аліментів), обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину в розмірі 10 000,00 грн; встановививши, що існують умови необхідні для виникнення права на утримання, передбачені частиною другою статті 84, частиною другою статті 91 СК України, обґрунтовано стягнув аліменти на утримання позивача в розмірі 5 000,00 грн. Натомість апеляційний суд, за відсутності для цього підстав, змінив законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції в оскарженій частині врахувавши для визначення матеріального стану відповідача лише розмір його окладу без урахування премій, надбавок та іншого. Тому постанова апеляційного суду в оскарженій частині підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Посилання у відзиві представника ОСОБА_2 - ОСОБА_8 на касаційну скаргу, про скасування рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2021 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 01 липня 2021 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині підлягає відхиленню, оскільки відповідач касаційної скарги не подавав.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду дають підстави для висновку про те, що постанова апеляційного суду в оскарженій частині частково ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, постанову апеляційного суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини, на утримання позивача та стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати, рішення суду першої інстанції в цій частині залишити в силі.

Керуючись статями 400, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 липня 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , аліментів на утримання ОСОБА_1 та стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , аліментів на утримання ОСОБА_1 та стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити в силі.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції постанова Миколаївського апеляційного суду від 01 липня 2021 року в скасованій частині втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді: ,Н. О. Антоненко І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук