Справа № 444/359/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Самсін М. Л.

за участю секретаря судового засідання Груба Л.М.

представника третьої особи ОСОБА_19

представника третьої особи ОСОБА_20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка -Бузька в порядку загального позовного провадження цивільну за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , Дублянська міська рада Жовківського району про поділ спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку.

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , Дублянська міська рада Жовківського району про поділ спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку. Позов обґрунтовує тим, що 10 січня 1989 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану було зроблено відповідний запис та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Під час перебування в шлюбі, 30.07.1998 року, згідно договору купівлі-продажу, подружжям було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 . 05.11.1998 року ОСОБА_15 , який діяв на підставі доручення від імені ОСОБА_2 продав зазначений будинок своїй тещі ОСОБА_16 та надалі, діючи як її представник, 07.02.2000 року продав зазначений будинок ОСОБА_17 19.07.2004 року, згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області було задоволено позов ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 та визнано недійсним доручення ОСОБА_2 , видане ОСОБА_18 , також визнано недійсним доручення купівлі-продажу спірного будинку від 05.11.1993 року та 07.02.2000 року та зобов`язано ОСОБА_17 повернути ОСОБА_2 спірний будинок. Тобто було відновлено дію договору купівлі-продажу від 30.07.1998 року. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 неодноразовими своїми діями приводив до розтрати спільного майна подружжя, надавав сімейні кошти в борг без погодження з позивачкою як дружиною, зважаючи на те, що позивачка являється багатодітною матір`ю, матір`ю 10-ти дітей, вважає за можливе відступити від принципу рівності часток у спільному майні подружжя, провести поділ майна подружжя у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та визнання права власності на 2/3 частки в зазначеному будинковолодінні. Однак через неможливість досягнення домовленості із відповідачем щодо порядку поділу даного будинку та виділу часток в натурі, змушена звернутись до суду із даним позовом. Просила суд провести поділ спільної сумісної власності подружжя у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , виділивши їй в натурі 2/3 частки даного будинковолодіння. Відстрочити їй сплату судового збору.

Відповідач в судове засідання не з`явився, від представника відповідача адвоката Красномовець Н.П. поступило клопотання про розгляд справи без участі представника на підставі документів, які є в матеріалах спави.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_19 , представник третьої особи Стабрин В.В. просили у позові відмовити, зазначили, що відповідач ОСОБА_2 , згідно із рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 р. у справі № 2/1308/5/2012 визнаний боржником ОСОБА_17 . На підставі цього рішення судом 22.10.2013 року видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_17 боргу в сумі 555 332.20 грн. (п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч триста тридцять дві гривні двадцять копійок). З метою забезпечення виконання зазначеного рішення суду Жовківським рацйонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження ВП № 43122709 і ВП № 58925599, які до цього часу не виконані.

Представник Дублянської міської ради Жовківського району в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, не попередив суд про причину неявки. Згідно зі статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Вислухавши пояснення представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 24.09.2020 р. № 570/685/19 та від 07.09.2020 р. № 522/4240/15-ц для відступу від засад рівності часток при поділі спільного сумісного майна подружжя необхідно надати суду вагомі докази, щоб підтвердити умови, передбачені ст. 70 СК України.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Пред`являючи позов щодо визнання права власності на 2/3 частини спірного житлового будинку, позивач у своїй заяві наводить обставини, які на думку позивача, дають їй підстави вимагати відступлення від рівності часток при поділі будинку, що є спільною сумісною власністю подружжя, однак не наводить жодних доказів наявності таких обставин.

Окрім того, як встановлено судом, згідно із рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 р. у справі № 2/1308/5/2012 визнаний боржником ОСОБА_17 .

22.10.2013 року на підставі рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 р. у справі № 2/1308/5/2012 видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_17 боргу в сумі 555 332.20 грн. (п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч триста тридцять дві гривні двадцять копійок). та з метою забезпечення виконання зазначеного рішення суду Жовківським рацйонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження ВП № 43122709 і ВП № 58925599, які до цього часу не виконані.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб.

Разом з тим при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

При поділі спільної сумісної власності зобов`язання між подружжям не розподіляються, а враховуються, а відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2019 року, справа № 638/1962/17, провадження № 61-25286св18.

Укладення шлюбу передбачає не лише набуття права спільної сумісної власності та майно, але і покладає на подружжя спільну відповідальність за їх зобов`язаннями/боргами.

Згідно Постанови Верховного Суду від 22.10.2018 рокцу у справі № 654/1528/17, від 09.02.2019 р. у справі № 317/3272/16-ц від 03.04.2019 р., № 726/831/15-ц від 11.11.2019 р. № 337/474/14-ц останній дійшов висновку, що згідно із ч.13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, ч.1 89; 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ст.ст.61, 63, 65; ч.1 ст.70, 71, 74 СК України, ч.ч.2, 3 ст.372 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , Дублянська міська рада Жовківського району про поділ спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя : М.Л. Самсін