Дата документу 02.11.2021 Справа № 333/7663/16
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 333/7663/16 Головуючий у 1 інстанції: Боровікова А.І.
№ 22-ц/807/1061/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Дашковської А.В.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову зазначала, що в період з 24.03.2006 р. по 24.08.2006 р. відповідач ОСОБА_2 , надавши власноруч написані розписки про отримання коштів, взяла в борг у ОСОБА_3 , грошові кошти в загальній сумі 23 000 доларів США, що підтверджується наданими розписками відповідача: від 24.03.2006 р. на суму 13 000 доларів США; від 17.05.2006 року на суму 3000 доларів США; від 24.06.2006 року на суму 1000 доларів США; від 24.07.2006 року на суму 1000 доларів США; від 24.08.2006 року на суму 5000 доларів США.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 була подругою позивачки, остання з її згоди виступила поручителем за її борговими зобов`язаннями.

Так 17.05.2006 року, позивачем в якості поручителя був укладений договір поруки з ОСОБА_3 . Предметом договору поруки від 17.05.2006 р. було зобов`язання позивача ОСОБА_1 відповідати перед кредитором ОСОБА_3 за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_2 , що виникли з договорів позики, укладення яких підтверджено розписками боржника ОСОБА_2 від 24.03.2006 р. та від 17.05.2006 р., що підтверджується Договором поруки від 17.05.2006 р.

Також 24.08.2006 р. позивачем в якості поручителя був укладений договір поруки з ОСОБА_3 , предметом якого було зобов`язання позивача відповідати перед кредитором ОСОБА_3 за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_2 , що виникли з боргових розписок Боржника від 24.06.2006 р., від 24.07.2006 р. та від 24.08.2006 р., що підтверджується Дцоговором поруки від 24.08.2006 р.

Відповідно до умов вищевказаних договорів, терміни поруки були встановлені до 17.05.2016 р. та до 24.08.2016 р.

Оскільки боржник - відповідачка ОСОБА_2 відмовилась повертати борг кредитору, почала уникати зустрічей з ним, переховуватись від нього, ОСОБА_3 почав наполягати, щоб боргові зобов`язання ОСОБА_2 за вищевказаними розписками виконала позивач, як поручитель. 18.08.2014 р. позивач, передавши ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 24 250 доларів США, виконала боргові зобов`язання ОСОБА_2 сплативши за неї борг та проценти, що підтверджується розпискою ОСОБА_3 від 18.08.2014р. про отримання ним коштів.

Посилаючись на ст. 556 ЦК України, позивач зазначила, що 18.08.2014 року до неї перейшло право вимоги боргу за борговими розписками відповідачки ОСОБА_2 наданими ОСОБА_3 24.03.2006 р.; 17.05.2006 р., 24.06.2006 р.; 24.07.2006 р.; 24.08.2006 р.

31.08.2015 р. позивачем на адресу відповідача ОСОБА_2 була направлена вимога про сплату заборгованості, яка була залишена без задоволення.

Сума боргу в розмірі 24250 доларів США еквівалентно станом на 2006 рік (за курсом 1$ = 5.05 грн.) 122 463 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 борг у сумі 122 463 грн. за борговими розписками ОСОБА_2 , які вона надала ОСОБА_3 в період з 24.03.2006 року по 24.08.2006 року.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено,що в період з 24.03.2006 р. по 24.08.2006 р. відповідач ОСОБА_2 , отримала у борг від ОСОБА_3 грошові кошти в загальній сумі 23 000 доларів США, що підтверджується наданими розписками відповідача: від 24.03.2006 р. на суму 13 000 доларів США; від 17.05.2006 року на суму 3000 доларів США; від 24.06.2006 року на суму 1000 доларів США; від 24.07.2006 року на суму 1000 доларів США; від 24.08.2006 року на суму 5000 доларів США., що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками відповідача.

Жодними доказами не підтверджена та обставина, що відповідач була обізнана про забезпечення договору позики та існування будь-яких договорів поруки.

Натомість позивач надала, договір від 17.05.2006 року, позивачем в якості поручителя був укладений договір поруки з ОСОБА_3 та предметом договору поруки від 17.05.2006 р. було зобов`язання позивача ОСОБА_1 відповідати перед кредитором ОСОБА_3 за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_2 , що виникли з договорів позики, укладення яких підтверджено розписками боржника ОСОБА_2 від 24.03.2006 р. та від 17.05.2006 р., що підтверджується Договором поруки від 17.05.2006 р.

Також позивач надала догвір від 24.08.2006 р. де позивачем в якості поручителя був укладений договір поруки з ОСОБА_3 , предметом якого було зобов`язання позивача відповідати перед кредитором ОСОБА_3 за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_2 , що виникли з боргових розписок боржника від 24.06.2006 р., від 24.07.2006 р. та від 24.08.2006 р., що підтверджується Договором поруки від 24.08.2006 р.

Відповідно до умов вищевказаних договорів, терміни поруки були встановлені до 17.05.2016 р. та до 24.08.2016 р.

Позивач посилалася на те, що ОСОБА_3 почав наполягати, щоб боргові зобов`язання ОСОБА_2 за вищевказаними розписками виконала позивач, як поручитель.

Внаслідок таких вимог 18.08.2014 р., вона, передавши ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 24250 доларів США, виконала боргові зобов`язання ОСОБА_2 , сплативши за неї борг та проценти.

На підтвердження сплати боргу позивачем надана суду розписка ОСОБА_3 від 18.08.2014р. про отримання ним коштів від позивачки в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що строк повернення боргу у остаточній розписці, у якій відповідач підтвердила наявність боргу, не був встановлений.

За ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі що забезпечували його виконання.

Згідно з п.3 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Судом першої інстанції було враховано, що згідно первісних боргових розписок відповідача ОСОБА_2 , наданих нею ОСОБА_3 на підтвердження боргових зобов`язань, спочатку було зазначено строк виконання а саме: в розписці від 24.03.2006р. на суму 13000 дол. США зазначено строк повернення боргу (виконання зобов`язання) впродовж двох місяців; в розписці від 17.05.2006р. на суму 3000 дол. США - строк повернення боргу зазначено 24.06.2006 р.

Натомість згідно розписки від 24.06.2006р., відповідач отримала від Будника у борг ще 1000 дол. США, внаслідок чого на час надання розписки загальна сума боргу складає 17 000 дол. США, проте строк повернення боргу у зазначеній розписці боржником не вказаний.

Згідно розписки від 24.07.2006р. відповідачка отримала в борг ще 1000 дол. США, загальну суму боргу вказує 18000 дол. США, строк повернення боргу в розписці не вказаний.

Згідно розписки від 24.07.2006р. відповідачка отримала від ОСОБА_3 ще 5000 дол. США, усього отримала у борг 24 250 дол. США (згідно розписки з відсотками), строк повернення боргу в розписці не вказаний.

Таким чином надані розписки свідчать про те, що відповідач протягом кількох місяців отримувала грошові кошти у борг та остаточно розмір її зобов`язань був визначений у розписці від 24 серпня 2006 року, у якій не було зазначено строк повернення боргу.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно ч. 4. ст. 559 ЦК України у разі, якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з розписок наданих відповідачем позикодавцю, загальний борг відповідача ОСОБА_2 становить 24 250 дол. США, з яких 23 000 доларів США - основна сума боргу і 1250 доларів США - відсотки за користування наданими у борг грошовими коштами.

Тож зважаючи на ту обставину, що строк виконання основного зобов`язання за борговими розписками не встановлений, то суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідності до третього речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припинилася, оскільки кредитор не пред`явив позову до поручителя протягом одного року від укладення договору поруки.

Судова колегія враховує, що ОСОБА_3 18.08.2014 року отримав від ОСОБА_1 (поручителя) борг відповідача за розписками останньої у сумі 24250 доларів США, тобто після спливу восьми років.

При цьому жодних відомостей про те, що відповідач була обізнана про існування поруки та виконання його позивачкою не надано.

Судова колегія враховує також, що при апеляційному розгляді позивач пояснила, що сама позичала грошові кошти у ОСОБА_3 , її зобов`язання були забезпечені тим, що вона гарантувала повернення власного боргу за рахунок свого нерухомого майна, а відтак вона вимушена була погашати борг Острої з остраху позбавитися своєї нерухомості, яка була реалізована задля погашення її власного боргу перед Будником.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

А.В. Дашковська