КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,

за участю секретаря судового засідання Дроздової Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Каменської Ніни Петрівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 13 вересня 2021 року у складі судді Чередніченко Н.П.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про участь у вихованні дитини одного із батьків,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про участь у вихованні дитини одного із батьків.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 13 вересня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 44 ЦПК України.

В апеляційній скарзі адвокат Каменська Н.П. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва.

В обґрунтування апеляційної скарги, за замістом зазначено, що такі підстави для залишення позову без розгляду, як подання ідентичних позовних заяв у інших справах, жодним чином цієї справи не стосуються, оскільки даний позов подано у встановленому порядку, що підтверджується ухвалою суду першої інстанції від 07.06.2021 р. у даній справі, яка набрала законної сили, не оскаржувалася в апеляційному порядку, а право на подачу клопотань є процесуальним правом сторони, що визначено у ст. 43 ЦПК України. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). У свою чергу, відповідно до ст. 44 ЦПК України лише подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом вважається зловживанням процесуальним правом. Подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, також у цьому випадку не було.

Таким чином сам факт звернення позивача до суду з даним позовом, проведення у справі судових засідань, подання сторонами клопотань, - не може вважатися необґрунтованими діями в розумінні ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить законну та обґрунтовану ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача - адвоката Каменську Н.П., яка підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та її представника, які просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Районний суд, залишаючи позов без розгляду на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України, районний суд вважав поведінку позивача такою, що свідчить про зловживання ним процесуальними правами, остільки впродовж невеликого періоду часу подавав ідентичні позовні заяви, перша з яких була залишена без розгляду, а у даній справі не з`являється до суду без надання належних доказів поважності не прибуття для розгляду справи.

Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК).

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, а також подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Як убачається зі справи, у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала справи № 752/25037/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Києво-Святошинська районна державна адміністрація про участь у вихованні дитини одного із батьків, проте ухвалою суду від 15.03.2021 року позов залишено без розгляду на підставі заяви представника позивача, що свідчить про завершення провадження у справі.

Отже, на час звернення ОСОБА_1 у суд із даним позовом у червні 2021 року, на розгляді суду не перебувало справ з ідентичним предметом позову.

Встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 14.07.2021року о 15год.(а.с.60).

Встановлено, що у судове засідання 14.07.2021 року сторони не з`явилися, у зв`язку з чим розгляд справи перенесено на 13.09.2021року о 9 год. 30 хв., проте з причин неявки позивача та факту раніше звернення у суд з ідентичним позовом, судом справу залишено без розгляду.

Статтею 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (ч.1 ст.196 ЦПК України).

У відповідності до положень частини першої статті 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17 та у постанові від 11 березня 2020року у справі № 761/8849/19.

Відповідно до ч.3 ст.263 ЦПК України судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази перебування у провадженні судів справи з ідентичним позовом ОСОБА_1 про участь у вихованні дитини одного із батьків, що виключає у зв`язку з цим визнання факту зловживання позивача процесуальними правами, а у відповідності до правової позиції Верховного Суду, залишення позову без розгляду на стадії попереднього розгляду справи процесуальним законом не передбачено.

Окрім цього, положеннями ст. 257 ЦПК України передбачено залишення без розгляду, проте районний суд, в порушення вимог указаного закону, залишив справу без розгляду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали Голосіївського районного суду від 13 вересня 2021 року т направлення справи до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Каменської Ніни Петрівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду від 13 вересня 2021 року скасувати, а справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 12 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: