Справа № 500/7320/18
Провадження № 6/946/346/21
УХВАЛА

08 листопада 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Іванової Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржниці ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2021 старший державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржниці ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на примусовому виконанні Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № 64278557 з виконання судового наказу № 500/7320/18, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 17.12.2018 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь КП «Житсервіс» в сумі 1193,89 грн.

На теперішній час заборгованість боржницею не сплачена.

В судове засідання старший державний виконавець не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розгляд справи провести за його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року за № 3857-ХІІ, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд може встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи).

Застосування обмеження у праві виїзду за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Постановою старшого державного виконавця від 26.01.2021 року відкрито виконавче провадження № 64278557 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Житсервіс» заборгованість в сумі 1193,89 грн на підставі судового наказу № 5007320/18, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 17.12.2018.

На виконання вказаного судового наказу старшим державним виконавцем вжито заходи з примусового виконання, за результатами яких встановлено відсутність нерухомого майна, транспортних засобів, зареєстрованих на ім`я боржниці, рухомого майна боржника та будь-яких джерел доходів, що свідчить про матеріальну неспроможність останньої виконати зобов`язання, доказів ухилення боржниці від виконання зобов`язання не надано.

За таких обставин, суд вважає, що подання про тимчасове обмеження боржниці ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-XII від 21.01.1994 року,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржниці ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12 листопада 2021 року.

Суддя: Г.І.Смокіна