Справа № 442/4012/20 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/1225/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Шандри М.М.

суддів Левика Я.А., Крайник Н.П.,

розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про стягнення оплаченої вартості житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила на підставі ст.ст. 16, 322, 525, 526 ЦК України, ст.ст. 66-68, 162, 156 ЖК стягнути з ОСОБА_2 на її користь частину оплаченої вартості житлово-комунальних послуг за період з 19.06.2017 по дату подання позову, у розмірі 12 672 грн 50 коп.

Свої вимоги мотивувала тим, що є власником та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживає дочка ОСОБА_2 , 1971 року народження та її чоловік ОСОБА_4 . Вказувала, що відповідач, як співвласник, на утримання житлового будинку кошти не виділяє, вона самостійно утримує спільне майно, всі платежі за комунальні послуги здійснює особисто, а відповідач відмовляється вносити плату за комунальні послуги та відшкодовувати позивачу свою частку витрат. Зазначала, що оскільки неповнолітні члени сім`ї власника будинку квартири не несуть обов`язку брати участь у витратах по утриманню будинку, вважала, що вона і відповідач повинні нести витрати по оплаті комунальних послуг в рівних частках. Також вказувала, що за період з 19.06.2017 по дату подання позову нею сплачено 25 345 грн, відповідно частка відповідача становить 12 672 грн 50 коп.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину оплаченої вартості житлово-комунальних послуг у розмірі 537 грн 81 коп та 35 грн 68 судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 .

З прийнятим рішенням суду не погоджується з тих підстав, що судом неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі. Розглядаючи дану справу судом не було всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо досліджено наявні у справі докази.

Відповідачка (донька позивачки) з чоловіком проживає у будинку позивачки, проте не виділяє коштів на оплату комунальних послуг, які позивачка змушена оплачувати разом з сином. Апелянт посилається на ч. 3 ст. 156 ЖК Української РСР, згідно положень якої, повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Стверджує, що в судове засідання принесла квитанції про оплату комунальних платежів, проте суд не долучив їх до матеріалів справи. Зазначає, що враховуючи її похилий вік, приховала квитанції від відповідачки, щоб вона їх не забрала, і не могла знайти, тому просить їх долучити до матеріалів справи.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути в її користь частину оплаченої вартості житлово-комунальних послуг у розмірі 12 672,5 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Частиною першою статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК Української РСР, члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

Згідно з ст. 64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Як установлено судом, за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 (позивачка), ОСОБА_3 (син позивачки), ОСОБА_2 (відповідачка, дочка позивачки), ОСОБА_4 (зять позивачки) та неповнолітній ОСОБА_5 (онук позивачки, син відповідачки), 2012 року народження.

З наданих суду квитанцій про оплату встановлено, що ОСОБА_1 здійснювала платежі за надані комунальні послуги на загальну суму 2 151 грн 24 коп (а.с.11, 12. 15, 17, 20, 23, 24).

Інші докази, надані позивачем, є лише рахунками, які не містять доказів їхньої оплати, а також є нечитабельними квитанціями.

Ураховуючи, що доказів на підтвердження доводів третьої особи ОСОБА_3 про те, що з березня 2019 року і весь 2020 рік оплату комунальних платежів здійснював він, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача вартості житлово-комунальних послуг підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач зобов`язана брати участь у витратах по утриманню будинку, та з урахуванням всіх повнолітніх осіб, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , присудив стягнути з відповідачки 1/4 частину сплачених позивачем житлово-комунальних послуг, що становить 537 грн 81 коп.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Питання належності та допустимості доказів закріплено у ст. ст. 77, 78 ЦПК України.

Встановлено, що позивач долучила до апеляційної скарги копії квитанцій про сплату комунальних послуг на підтвердження позовних вимог.

Відповідно до ст.131 ЦПК України, сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неможливість подачі доказів на підтвердження позовних вимог своєчасно та визнає долучені до апеляційної скарги докази недопустимими.

Таким чином, судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 12.11.2021.

Головуючий

Судді