Справа № 182/6100/20
Провадження № 2-о/0182/29/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.01.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого- судді Рунчевої О.В., секретаря - Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа - Нікопольська міська радапро встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 26.10.2020 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на наступні обставини.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору дорування від 18.09.1993 року посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. зареєстрованого в реєстрі за №2-3269, на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою - АДРЕСА_1 . У вищезазначеному договорі була допущена помилка - її прізвище та ім`я зазначено як « ОСОБА_2 », однак правильно її призвище та ім`я пишеться як « ОСОБА_2 ». Вважає, що помилки в написанні її анкетних даних були викликані у зв`язку з неправильним перекладом її імені з російської мови на українську.

Рішенням № 50841187 державного реєстратора прав на нерухоме майно Донець Ольги Едуардівни від 28.01.2020 року, було відмовлено у реєстрації права власності через те що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки імена ОСОБА_2 і ОСОБА_2 не є тотожними.

Станом на сьогодні виправити помилку неможливо.

Різність написання її прізвища перешкоджає заявниці вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належною їй квартирою, а саме позбавляють можливості зареєструвати право власності на житло.

На підставі викладеного, просить встановити факт належності ОСОБА_2 договору дарування від 18.09.1993 року посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. та зареєстрованого в реєстрі за №2-3269.

Ухвалою про відкриття провадження від 02.11.2020 року заява прийнята до розгляду в порядку окремого провадження. Заінтересованій особі був встановлений строк 15 днів з дня отримання такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

В судове засідання представник заявника не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с.24).

Нікопольська міська рада Дніпропетровської області була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки представника до суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надано.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Судом встановлено, що згідно з паспортом № НОМЕР_1 , виданим ТП № 5 ОУФМС Россії у Московській області по міському округу Балашиха від 02.04.2013 року, прізвище заявника вказано - « ОСОБА_2 », ім`я - « ОСОБА_2 », по-батькові - « ОСОБА_2 » (а.с.15).

У відповідності до договору дарування виданого 18.09.1993 року, посвідченого нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. та зареєстрованого в реєстрі за №2-3269, прізвище ім`я та по батькові особи, якій видано вказане свідоцтво зазначено як « ОСОБА_2 », однак нотаріусом зазначено, що вірно читати « ОСОБА_2 » (а.с.6-8).

Таким чином, у зв`язку з наявністю зазначеної розбіжності у написанні прізвища та ім`я заявника, остання позбавлена можливості вільно розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Так, у відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Окрім вказаних розбіжностей в написанні прізвища та ім`я заявника у договорі дарування виданого 18.09.1993 року, всі відомості в інших правовстановлюючих документах співпадають з даними заявника, тому у суду не виникає сумніву той факт, що заявнику дійсно належить договір дарування від 18.09.1993 року, посвідчений Лещинською О.І., державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2-3269.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне вимоги заявника задовольнити.

Керуючись ст.ст. 293, 315- 319 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_2 ), заінтересована особа - Нікопольська міська рада (місце знаходження - вул. Електрометалургів, буд. 3, м. Нікополь) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Договору дарування від 18.09.1993 року, посвідченого Лещинською О.І., державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-3269.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 15.01.2021 року.

Суддя: О. В. Рунчева