Справа №345/4416/20
Провадження № 2/345/87/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

за участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20.02.1990 колгоспному двору, головою якого являвся ОСОБА_3 належало домововолодіння по АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що на час усуспільнення в даному колгоспному дворі проживали її дід ОСОБА_3 та бабця ОСОБА_4 , яким після ліквідації колгоспних дворів належало по Ѕ частині житлового будинку. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача, після смерті якого його частку домоволодіння по АДРЕСА_1 успадкувала його дружина (бабця позивача). 14.04.2006 ОСОБА_4 склала заповіт, яким все належне їй майно вона заповіла в рівних долях позивачу та її батькові - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, а після її смерті позивач і її батько частково прийняли спадщину. Зокрема, на частину спадкового майна, а саме земельну ділянку для ведення сільського господарства площею 0.4155 га нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.12.2018, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння по АДРЕСА_1 їм відмовлено у зв`язку з тим, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок від 20.02.1990, що належить членами колгоспного двору, не визначено частки співвласників у праві спільної власності. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача, який заповіту не залишив, а його єдиним спадкоємцем першої черги стала його донька позивач ОСОБА_1 . Тому, після смерті батька позивач звернулася до нотаріуса, однак в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на належну батькові на час смерті Ѕ частину будинку по АДРЕСА_1 їй відмовлено з підстав відсутності на свідоцтві про право власності на житловий будинок від 20.02.1990 підпису голови виконкому та у зв`язку з тим, що слід визначити частки у майні колишнього колгоспного двору. З урахуванням викладеного, позивач зазначає, що має право на Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , як спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 та Ѕ частину даного будинку, як спадкоємець за законом ОСОБА_5 . Відповідач по справі являється позивачу матір`ю, яка перебувала із померлим ОСОБА_5 у розірваному шлюбі і є спадкоємцем четвертої черги та претензій до спадкового майна не має. Тому, на підставі викладеного позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно в цілому а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20.02.1990 по АДРЕСА_1 на праві особистої власності належить колгоспному двору головою якого є ОСОБА_3 (а.с. 21).

Відповідно до ст. 112 ЦК України (в редакції 1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, в якій слід визначати частки кожного члена колгоспного двору.

Відповідно до виписок з погосподарської книги № 1524 за 1986-1990 рік від 28.10.2020 та №1523 1991-1995 рік від 28.10.2020 в спірному домоволодінні проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 22,23).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 (а.с. 24), який до дня смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 і з яким в даному домоволодінні на моменти його смерті проживали і були зареєстровані дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 (а.с. 40).

Згідно ст. 549 ЦК України (редакція 1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 належну йому частку успадкувала його дружина ОСОБА_4 , оскільки на момент його смерті вона проживала з ним в одному домоволодінні та фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с. 25), яка за життя склала заповіт від 14.04.2006, відповідно до якого все своє майно та майнові права заповіла позивачу ОСОБА_1 та її батьку ОСОБА_5 (а.с.14). Зокрема, до складу спадщини входить житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , вартість якого згідно довідки про вартість об`єкта нерухомого майна від 04.11.2020 становить 169090 грн. (а.с.20).

04.12.2018 ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 звернулися до нотаріуса із заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , однак у видачі свідоцтва їм відмолено у зв`язку із тим, що в свідоцтві про право власності на житловий не зазначено частки співвласників у праві спільної власності на вищезазначений будинок (а.с. 18).

Відповідно до Закону України «Про власність» з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі по АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності у розмірі Ѕ частки кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 (а.с. 26), після чого позивач ОСОБА_1 звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (а.с.29), однак отримала відповідь нотаріуса, що видати свідоцтво на спадкове домоволодіння виявляється неможливим через відсутність необхідних реквізитів на свідоцтві про власності на житловий будинок від 20.02.1990 та через необхідність визначити частки кожного члена колгоспного двору (а.с. 27).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, як позивач ОСОБА_1 являється донькою померлого ОСОБА_5 , тому вона має право на спадкування у першу чергу.

Відповідач на спадкове майно не претендує, про що свідчить подана нею до суду заява.

Таким чином, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, ст. 120 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та право власності на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме на житловий будинок в цілому, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: