Справа № 2-3810/09
Провадження № 6/161/5/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2021 Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Фурман Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Постоловського Р.О. про визначення частки боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Постоловський Р.О. звернувся до суду із поданням про визначення частки боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності.

Вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) знаходиться виконавче провадження № 54980486 з виконання виконавчого листа № 2-3810/09, виданого 17.08.2009 про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «Державний ощадний банк України 15935,17 грн. заборгованості за кредитним договором. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем 24.10.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. 24.10.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника. На сьогоднішній день рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартиру на праві спільної сумісної власності за адресою: АДРЕСА_1 . Право приватної спільної сумісної власності зареєстровано на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

На підставі викладеного просив суд, визначити 1/3 частку боржника ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_2 .

До початку судового засідання головний державний виконавець Постоловський Р.О. подав заяву про слухання справи у його відсутності, подання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подання підставне та підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За змістом ч.1-2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею шостою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI ЦПК України.

Як передбачено ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження»виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Порядок визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, встановлено ст. 443 ЦПК України, згідно якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.06.2009 року ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь філії -Волинське обласне управління Ощадбанку ВАТ "Державний ощадний банк України" 15935 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 17 коп. заборгованості за кредитним договором.

24.10.2017 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду та розпочато його примусове виконання. Тпк, на примусовому виконанні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) знаходиться виконавче провадження № 54980486 з виконання виконавчого листа № 2-3810/09, виданого 17.08.2009 про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «Державний ощадний банк України 15935,17 грн. заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства.

При розгляді подання приватного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.

Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв`язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визначити 1/3 частку боржника ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_2 .

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що подання підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10-13, 259, 260, 261, 268, 353, 354, 443 ЦПК України, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 357, 366, 371, 372, 379 Цивільного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання задовольнити.

Визначити 1/3 частку боржника ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 14 січня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук