Справа № 656/740/20 Провадження № 2/395/97/2021

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визначити місце проживання неповнолітніх дітей: сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою по даній справі ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 27 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області.

Від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На даний час позивач проживає з іншою цивільною дружиною. Двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з позивачем та навчаються у Іванівському ліцеї № 2 Іванівської селищної ради Херсонської області, а дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишилася проживати з дружиною.

Спільне життя у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалося, тому що у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Відповідачка дуже часто вживає спиртні напої, на підставі чого в сім`ї відбувалися постійні сварки, які призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені з січня 2020 року. З серпня 2020 року сини проживають разом з позивачем, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

В судове засідання позивач не з`явився. До суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, підтримує позов.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. До суду направила письмову заяву про розгляд справи без її участі та не заперечує проти задоволення позову.

За таких обставин, суд вважає, за можливе слухати справу без участі сторін за наявним письмовими доказами у справі.

Дослідивши матеріали справи, підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 27 жовтня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , повторно виданого 25 вересня 2020 року Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №2, зареєстрований Виконкомом Москаленківської сільської ради Богуславського району Київської області, сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис №102, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, та дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , зареєстрований Кам`янською сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області.

На даний час позивач проживає з іншою цивільною дружиною. Двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з позивачем, що підтверджується копією довідки № 1833 від 10.09.2020 року виданої Виконкомом Іванівської селищної ради Херсонської області та навчаються у Іванівському ліцеї № 2 Іванівської селищної ради Херсонської області, що підтверджується довідкою №130 від 14 вересня 2020 року виданої директором Іванівського ліцею №2 Іванівської селищної ради Херсонської області, а дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишилася проживати з дружиною.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14 вересня 2020 року, проведеного комісією у складі провідного спеціаліста служби у справах дітей Іванівської РДА Нагорної І. А. та провідного фахівця з соціальної роботи відділу соціальних служб для сім`ї, молоді та спорту Іванівського територіального центру соціального обслуговування Ніколаєнко Ю. О., зазначено, що батько ОСОБА_1 виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх малолітніх дітей, створені сприятливі умови для спільного проживання та навчання малолітніх дітей ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_4 , 2010 року народження, є всі необхідні умови для спільного проживання батька з дітьми.

Позивач працює в ТОВ Апексстрой на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, що підтверджується довідкою №14/9 від 14.09.2020 року виданої директором ТОВ «Апєксстрой», має самостійний дохід, що підтверджується довідкою №4 від 25.09.2020 року виданої директором ТОВ «Апєксстрой» і постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Іванівської селищної ради №1833 від 10.09.2020 року.

Згідно характеристики №25/9 від 25.09.2020 року наданої директором ТОВ «Апєксстрой» ОСОБА_1 за період роботи зарекомендував себе як відповідальний співробітник та висококваліфікований фахівець.

Відповідно до громадської характеристики від 07.10.2020 року виданої селищним головою Іванівської селищної ради Херсонської області ОСОБА_1 за час проживання на території селища громадський порядок не порушував, заяв та скарг до селищної ради на ОСОБА_1 не надходили.

Згідно до медичної довідки №153 виданої КНП «Іванівська ЦРЛ» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на «Д» обліку у лікаря психіатра-нарколога не перебуває.

З матеріалів справи судом також встановлено, що мати дітей не може забезпечити належне забезпечення та виховання дітей, а також не заперечує, що підтверджується її письмовою заявою щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей: сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком.

У відповідності до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Також відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, є частиною національного законодавства України. В свою чергу положення ч.1 ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року передбачено: «У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова уваги приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини», а також згідно ч. 8 ст. 7 СК України - «Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим рахуванням інтересів дитини».

Згідно ст.161 Сімейного кодексу України якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди що до того, з ким і з них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

При вирішенні спору щодо визначення місце проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, які мають істотне значення.

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної щабезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Частинами першою та другою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 Сімейного кодексу України).

На необхідність врахування якнайкращих інтересів дитини під час визначення місця її проживання наголошено і в рішенні Європейського суду з прав людини «М.С. проти України», в якому, зокрема, зазначено, що в усіх подібних випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому, Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Також Європейський суд зазначив, що судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Зоштегїеісі V .Оегтапу») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («2липе§§ег у. Оегтапу») від 03 грудня 2009 року).

Відповідно до ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сімї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

При цьому, суд вважає недоцільним з`ясування думки неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на викладене вище, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей, а також приймаючи до уваги, що під час судового розгляду справи, позивач просив визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_1 , виходячи при цьому з пріоритетності прав та інтересів дітей, та враховуючи інтереси дітей, взаємну прихильність між батьками та дітьми, виконання батьками дітей своїх батьківських обов`язків, враховуючи також вік дітей та стан їх здоров`я, можливості батька у створенні найкращих умов для виховання та розвитку дітей, а також те, що позивач має постійне місце проживання, постійне джерело існування, створив всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей, суд вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою місця проживання батька: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою місця проживання їхнього батька: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 13 січня 2021 року.