Справа № 304/9/16-ц Провадження № 6/304/44/2021
У Х В А Л А

15 листопада 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

з участю секретаря судового засідання Гавій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що 03 лютого 2016 року Перечинський районний суд Закарпатської області ухвалив рішення у справі № 304/9/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 500473780. Вказує, що 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №500473780. В той же час 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило останньому право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 . У свою чергу, 16 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та заявником було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого заявник набув право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі й за Договором кредиту № 500473780. Відтак товариство вказує, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження», через що відповідно рішення залишається невиконаним. На підставі наведеного просить задовольнити заяву.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, однак у поданій заяві одночасно просив про розгляд справи за відсутності представника товариства.

У судове засідання заінтересовані особи не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому суд відповідно до ч. 3 ст.442 ЦПК України розглядає таку у їх відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до такого висновку.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими для виконання на всій території України. Обов`язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні.

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження тощо.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

У Постанові від 21 березня 2018 року (справа № 6-1355/10) Верховний Суд дійшов висновку, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором факторингу є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Крім того Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоду одній із сторін. Також у рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «ТЕРЕМ ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» суд зробив висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду, винесеним на користь заявника, складає порушення ст. 6 Конвенції.

Встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2016 року позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з останнього на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500473780 від 03 квітня 2014 року у сумі 41 547, 26 грн, з якої 24 258,13 грн прострочена заборгованість за кредитом; 5 816,65 грн заборгованість за відсотками; 9 072,48 грн заборгованість по комісії відповідно до п. 2.8. Розділу № 1 кредитного договору; 2 400 грн штраф, а також 1 218 грн як сплачений судовий збір.

Однак 21 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, в тому числі і за Кредитним договором №500473780 від 03 квітня 2014 року до боржника ОСОБА_1 , Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», що підтверджується Договором факторингу № 1, що міститься у матеріалах заяви, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № 500473780 від 03 квітня 2014 року.

У свою чергу ТОВ «Кредитні ініціативи» (Клієнт) 26 грудня 2018 року уклало з ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (Фактор) Договір факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА, згідно якого Клієнт відступив Фактору належне йому право до Боржників за договорами, перелік яких міститься у Додатку № 1-1 до Договору, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 .

Після цього, 16 січня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» як Первісний кредитор та ТОВ «Вердикт Капітал» як Новий кредитор уклали Договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, за яким у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає Новому Кредитору належне йому Право Вимоги до Боржників, а Новий Кредитор зобов`язується прийняти Право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких міститься у Додатку № 1-1 до Договору.

Так, згідно Додатку 1-1 до Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року до Нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором №500473780 на загальну суму 73 275,43 грн.

Положеннями ст. 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20 листопада 2013 року, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

За повідомленням Великоберезнянського відділу Державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області від 04 жовтня 2021 року № 2821/19.14-19/9617 виконавчий лист № 304/9/16-ц, виданий 17 березня 2016 року Перечинським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 41 547,26 грн та 1 218 грн судового збору, на примусовому виконанні у відділі відсутній. Згідно наданої відділом копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 51330620 від 20 грудня 2019 року, виконавчий лист № 304/9/16-ц повернуто стягувачу за п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В той же час норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10.

Аналогічні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження 61-39193св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 2, 7, 10, 44, 258 261, 263, 442 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа № 304/9/16-ц, виданого 17 березня 2016 року Перечинським районним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за Кредитним договором № 500473780 від 03 квітня 2014 року у сумі 41 547 (сорок одна тисяча п`ятсот сорок сім) грн 26 коп, а також 1 218 грн як сплачений судовий збір, з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (; місцезнаходження: 04053 м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Головуючий: Чепурнов В. О.