Справа № 473/3335/15-ц
УХВАЛА

іменем України

"13" січня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність виконувача обов`язків начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність виконувача обов`язків начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в якій (з врахуванням уточнень) вказувала, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року у справі №473/3335/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного будівництва, усунення перешкод у користуванні власністю з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17 197 грн., в рахунок компенсації моральної шкоди 1 000 грн., а також 499,38 грн. судових витрат.

На підставі рішення стягувачу було видано виконавчий лист, який був пред`явлений для примусового виконання до Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області (правонаступником якого є Вознесенський МРВ ДВС ПМРУ МЮ (м. Одеса)).

09 серпня 2017 року на підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження №54463380.

20 січня 2020 року вказане виконавче провадження було прийняте до свого провадження в.о. начальника відділу Долженком А.С.

Проте, з 20 січня 2020 року до 14 квітня 2020 року в межах виконавчого провадження останнім не було вчинено жодних виконавчих дій (про що заявниця дізналася лише 04 листопада 2020 року), зокрема, не здійснено жодних дій для розшуку майна боржника та не накладено на нього арешт. Лише 14 квітня 2020 року постановою державного виконавця було накладено арешт на кошти боржника.

Така бездіяльність грубо порушує права стягувача на належне та вчасне виконання судового рішення.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати бездіяльність виконувача обов`язків начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Долженка А.С. неправомірною та зобов`язати його здійснити виконавчі дії, направлені на повне та вчасне виконання рішення суду.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд скарги без її участі.

Виконувач обов`язків начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Долженко А.С. в судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд скарги без його участі. Також в заяві повідомив, що судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат виконано повністю, в межах вказаного провадження з боржника стягнуто та перераховано стягувачу: 10 грудня 2020 року 2 108,79 грн.; 10 грудня 2020 року 499,38 грн.; 14 грудня 2020 року 1 818,18 грн.; 14 грудня 2020 року 181,82 грн.; 28 грудня 2020 року 454,55 грн.; 12 січня 2021 року 8 636,36 грн.; 13 січня 2021 року 4 997,30 грн. Після проведення опрацювання розпорядження про перерахування коштів органом ДКСУ буде вирішуватися питання про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням судового рішення.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року у справі №473/3335/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного будівництва, усунення перешкод у користуванні власністю з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17 197 грн., в рахунок компенсації моральної шкоди 1 000 грн., а також 499,38 грн. судових витрат.

На підставі рішення стягувачу було видано виконавчий лист, який був пред`явлений для примусового виконання до Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області (правонаступником якого є Вознесенський МРВ ДВС ПМРУ МЮ (м. Одеса)).

09 серпня 2017 року на підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження №54463380.

20 січня 2020 року вказане виконавче провадження було прийняте до свого провадження в.о. начальника відділу Долженком А.С.

Аналізуючи вимоги скарги, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 Закону).

Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 Закону).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки (ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону).

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом (ч. 2 ст. 11 Закону).

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом (ст. 13 Закону).

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (ч.ч. 1-4 ст. 48 Закону).

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.ч. 1-2, 4-5 ст. 56 Закону).

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону).

З матеріалів, доданих до скарги та матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в межах виконавчого провадження державним виконавцем було здійснено необхідні дії на виявлення та арешт коштів боржника, а також їх перерахування на користь стягувача. Станом на час розгляду скарги рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року в примусовому порядку виконане повністю, заборгованість відсутня, вирішується питання про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення.

Таким чином, доводи скарги про протилежне не знайшли свого підтвердження.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За встановлених обставин, суд відмовляє у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 258-260, 450-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність виконувача обов`язків начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О. В. Вуїв