Провадження № 2/760/4718/21
Справа № 760/5593/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Букіної О.М.,

при секретарі - Конішевському Б.О.

за участі відповідача 1 - ОСОБА_1

представника відповідача -1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулись з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у якому просили визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 05.05.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 , що діяв в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності та ОСОБА_4 ; припинити право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за позивачем ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 25.02.2019 р. зазначену цивільну справу було передано у провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Букіної О.М.

Відповідно до ухвали Солом`янського районного суду від 08.04.2019, відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі призначено підготовче судове засідання.

08 липня 2019 року відповідно до ухвали від 08.07.2019 вжито заходи забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно- квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4 .

23.07.2019 позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої вони просили:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 05.05.2017 року, укладений між ОСОБА_1 , що діяв в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності та ОСОБА_4 ;

- витребувати у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

01 жовтня 2020 року відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м.Києва провадження у справі зупинено у зв`язку із смертю позивача ОСОБА_1 до вступу у справі правонаступників померлого.

02.02.2021 до суду звернувся представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 із клопотанням про поновлення провадження у справі та просить залучити до участі у справу правонаступників померлого ОСОБА_1 його спадкоємців ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

26.01.2021 до суду звернулась із заявою ОСОБА_6 та просить залучити її до участі у справу як правонаступника померлого позивача ОСОБА_1 , оскільки є спадкоємицею останнього.

26.01.2021 до суду з аналогічною заявою звернулась ОСОБА_1 .

У судове засідання позивач-1 та її представник не з`явились, про місце, день та час судового засідання, повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти залучення до справи правонаступників заперечував.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив закрити провадження у справі, оскільки вважає, що спірні правовідносини правонаступництва не допускають.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про місце, день та час судового розгляду, повідомлялась належним чином.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що провадження в частині вимог позивача-2 підлягає закриттю з наступних підстав.

Обгрунтовуючи позовні позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 посилались на те, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 повинен бути визнаний недійсним, оскільки вчинений внаслідок зловмисної домовленості представника однієї із сторін, що обумовлено ч.1 ст.232 ЦК України на підставі довіреності, яка на думку позивача-2 видана у період його безпорадного стану.

Інші заявлені вимоги є похідними від зазначеної.

Доводи позивача ОСОБА_1 зводяться до того, що відповідач ОСОБА_1 , скориставшись безпорадним станом позивача на підставі довіреності від 03.10.2016 здійснив відчуження спірної квартири на користь відповідача-2 з порушенням вимог ст. 232 ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивач - ОСОБА_1 , про що складено відповідний актовий запис № 1181, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії Серія НОМЕР_1 , виданого 15.07.2020 Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до ч. 1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв`язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов`язків попередньої особи.

Таким чином, підставою процесуального правонаступництва є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру.

Тобто матеріальне правонаступництво має бути тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Отже, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 223/793/17-ц).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч.1 ст.1216 ЦК України).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статею 608 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що висловлена у Постанові від 05.08.2020 у справі № 638/2324/14, підставою для визнання правочину недійсним є розпорядження волі довірителя та волевиявлення повіреного при укладанні договору, а наслідки, що настали, є такими, що є неспритними для довірителя.

Згідно ч. 3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Законом визначені підстави обов`язкового припинення представництва за довіреністю, якими серед іншого є: скасування довіреності особою, яка її видала, смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності, смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності (ч.1 ст.248 ЦК України).

Відповідно до ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Відповідно до ст.1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: смерті довірителя або повіреного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Змістом особистого немайнового права є можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя (ч.1 ст.271 ЦК України).

З аналізу вищевказаних положень Закону вбачається, що право на видачу довіреності для представництва своїх інтересів відноситься саме до особистих немайнових прав особи, які в силу статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини, відтак не допускають правонаступництва в порядку спадкування, оскільки здійснення цього права нерозривно пов`язано саме з певною особою, довірителем.

Як вбачається зі змісту поданого позову та меж заявлених вимог, правовою підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу визначено ст. 232 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, спірний правочин було вчинено на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 03.10.2016, виданої позивачем-2 на користь відповідача-1.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 03.02.2021 провадження у справі №760/23439/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання довіреності від 03.10.2016 недійсною, закрито за відсутністю правонаступництва.

Аналізуючи матеріали справи суд вважає, що видача довіреності позивачем-2 та вчинення на її підставі спірного договору купівлі-продажу відповідачем-1, який на думку позивача-2 вчинений не в його особистих інтересах нерозривно пов`язаний з особою позивача-2, оскільки видаючи відповідне доручення останній діях на власний розсуд.

Вказане свідчить про те, що сукупність вчинених дій позивача-2 носять особистий характер останнього та нерозривно пов`язані з особою померлого, оскільки стосується наслідків укладання ним договору доручення та видачі довіреності, що в подальшому стало підставою для укладання спірного договору купівлі-продажу, що свідчить про наявність саме суб`єктивних прав спадкодавця.

Відповідно до п.7 ч.1 т. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Аналізуючи викладене вище та враховуючи межі заявлених вимог, приймаючи до уваги те, що позивач-2 ОСОБА_1 помер, а спірні правовідношення не допускають правонаступництва, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а відтак заяви представника позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про залучення правонаступників задоволенню не підлягають.

Разом з тим, позов в частині заявлених вимог ОСОБА_3 підлягає продовженню розглядом по суті.

Керуючись ст.55, 255, 259 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника позивача 1- ОСОБА_5 від 01.02.2021, ОСОБА_6 , від 26.01.2021, ОСОБА_1 від 26.01.2021 про залучення правонаступників померлого позивача ОСОБА_1 , відмовити.

Провадження в частині заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня наступного після її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Букіна О.М.