Справа № 740/4332/20
Провадження № 2/740/189/21
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

установив:

У жовтні 2020 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, який під час розгляду справи уточнила, та остаточно просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину додаткових витрат, понесених на утримання їхніх спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7121,60 грн. Позов мотивовано тим, що сторони перебували у шлюбі з 03 вересня 2010 року, мають двох дітей, на утримання яких з відповідача судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 липня 2020 року стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів. Однак указаного рішення суду ОСОБА_2 не виконує, аліменти не сплачує.

Дочці необхідно було купити стіл для навчання, за який позивачка сплатила 2549,00 грн, та настільну лампу вартістю 520,00 грн. Крім того, син відвідує дитячий садок, за який щомісяця вноситься плата в розмірі 442 грн, а дочка додатково вивчає іноземну мову та відвідує спортивну секцію, за які ОСОБА_1 кожного місяця сплачує 450,00 грн та 380,00 грн відповідно.

Таким чином, половина витрат на дитину, що підлягає стягненню з відповідача, становить 7121,60 грн.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 11-00 год. 03 грудня 2020 року.

03 грудня 2020 року судове засідання відкладено на 09-00 год. 30 грудня 2020 року та в подальшому на 14-00 год. 14 січня 2021 року в зв`язку з неявкою відповідача.

14 січня 2020 року в судове засідання позивачка не з`явилася. У матеріалах справи міститься клопотання від 30 грудня 2020 року про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а. с. 52).

Попри вжиття судом заходів щодо сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи він у судові засідання не з`явився. До суду повернулися поштові конверти зі зворотніми рекомендованими повідомленнями без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подавав.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляду на вказане суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення, про що постановив ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Нормами ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а. с. 5, 6).

На підставі судового наказу Ніжинського міськрайоного суду Чернігівської області вiд 23 липня 2020 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 14 липня 2020 року i до досягнення дітьми повноліття (а.с. 8, 9).

За твердженням позивачки, дочка ОСОБА_3 відвідує індивідуальні спортивні заняття, за які нею внесено плату за 2020 рік урозмірі 4800,00 грн, та гурток з вивчення іноземної мови, що підтверджується довідками ФОП ОСОБА_5 та викладача ОСОБА_6 , квитанцією прибутково-касового ордера № 38/12 від 11 грудня 2020 року та квитанціями на загальну суму 3181,00 грн (а. с. 31, 34).

Як убачається з матеріалів справи, за комп`ютерне крісло RAIECO-31 позивачка сплатила 2549,00 грн, а за настільну лампу FERON - 520,00 грн, що підтверджується наданими нею видатковою накладною № ОФ00003239 та листом доставки (продажу) (а. с. 4).

На підтвердження сплати батьківської плати молодшої групи дитячого садочку № 13, який відвідує ОСОБА_4 позивачка надала квитанції на загальну суму 3194,20 грн.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які одержуються одним з батьків на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2018 у справі №127/16614/15-ц).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 185 СК України).

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить також до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (абз. 2 ч. 2 ст. 185 СК України).

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Проаналізувавши викладене, суд дійшов висновку, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Витрати позивачки, пов`язані з розвитком дочки, а саме відвідування нею спортивної секції та гуртка з вивчення іноземної мови, суд вважає доведеними і такими, що викликані особливими обставинами, оскільки зумовлені розвитком індивідуальних здібностей дитини, а тому відповідач зобов`язаний брати участь у цих витратах. Оплату за відвідування сином дитячого садка, як і оплата крісла та настільної лампи для дочки, спрямовані на загальний розвиток дітей та пов`язані з їх навчанням та освітою, доступ до якою зобов`язані забезпечити батьки.

Ураховуючи вищевикладене, оскільки позивачка понесла додаткові витрати, пов`язані з розвитком дочки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 у розмірі 14 243,20 грн, які суд вважає доведеними, а чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі у додаткових витратах на дитину і відсутні підстави для зменшення розміру частки відповідача у цих витратах, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки половину додаткових витрат, понесених нею на дітей, що становить 7121,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, то з відповідача необхідно стягнути 840,80 грн у дохід держави.

Керуючись ст.185 Сімейного кодексу України, ст. 2, 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткові витрати на дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7121(сім тисяч сто двадцять одна) гривень 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у дохід держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення складене і підписане 14 січня 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко