Постанова

Іменем України

11 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 591/2520/19-ц

провадження № 61-12602св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «Сумський завод насосного

та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 квітня 2020 року у складі судді Клименко А. Я. та постанову Сумського апеляційного суду від 27 липня

2020 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Криворотенка В. І.,

Собини О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (далі - АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш») про оскарження дисциплінарного стягнення.

Позовну заяву мотивовано тим, що з 1984 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. У лютому 2019 року при виході із заводу, охороною відповідача було вилучено у нього два куски господарського мила, що упаковане в тонкі бавовняні рукавички.

ОСОБА_1 зазначав, що ним було надано пояснювальну записку, а також підписано протокол.

28 лютого 2019 року відповідач ознайомив його з наказом про накладення дисциплінарного стягнення № 10-д.

Разом із цим зазначав, що отримавши у квітні заробітну плату за березень 2019 року та розрахунковий лист, йому стало відомо про відсутність

у розрахункових листах преміальних виплат по двох приходних статтях.

Вважав, що за зазначений проступок до нього застосовано два види стягнення, а саме: догану та позбавлення премії, що входить до додаткових видів заробітної плати.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд скасувати наказ відповідача від 28 лютого 2019 року № 10-д та повернути йому премію

у розмірі 1 000,00 грн, як додаткову заробітну плату.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 квітня 2020 року

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що бавовняні рукавички, які видаються працівникам, є засобами індивідуального захисту та власністю підприємства. Виносячи рукавички, позивач вчинив дисциплінарний проступок, за що і був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

У зв`язку із чим наказ АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» від 28 лютого 2018 року № 10-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »

є законним і обґрунтованим.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Сумського апеляційного суду від 27 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 квітня 2020 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормою права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки бавовняні рукавички, які видаються працівникам, є засобами індивідуального захисту

та власністю підприємства, а тому виносячи рукавички, позивач вчинив дисциплінарний проступок, за що і був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку із чим наказ АТ «Сумський завод насосного

та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» від 28 лютого

2018 року № 10-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » є законним і обґрунтованим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2020 року до Верховного Суду,

ОСОБА_1 , посилаючись на те, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України), просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій

й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства.

ОСОБА_1 вважає, що судами попередніх інстанцій не досліджено достатньо, повно та всебічно всіх обставин справи. Подані ним до суду розрахункові листи по заробітній платі та інші докази залишені поза увагою суду. Форми і системи оплати праці, запроваджені роботодавцем, не стали предметом дослідження судів попередніх інстанцій.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року було відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи № 591/2520/19-ц із Зарічного районного суду м. Суми.

У січні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш»

на касаційну скаргу у якому зазначено, що оскаржувані судові рішення

є законними та обґрунтованими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 лютого 2019 року ОСОБА_1 при виході з території виробництва через електронну систему допуску був затриманий охороною, оскільки намагався винести нові бавовняні рукавички без дозвільних документів, про що було складено протокол № 38 (а. с. 28).

Щодо зазначеного правопорушення ОСОБА_1 було надано пояснення про те, що причиною його затримання стало те, що після пред`явлення ним сумки при перетині прохідної працівники охорони виявили два шматки мила та бавовняні рукавички. Вказував, що фактично він виносив мило, оскільки сам пере собі спецодяг вдома. Рукавички взяв по неуважності. Раніше працівники охорони вже складали протоколи про порушення правил внутрішнього розпорядку (а. с. 29).

Відповідно до журналу обліку осіб, затриманих за порушення внутрішнього порядку, ОСОБА_1 затримувався за спробу крадіжки майна підприємства 11 березня 2016 року, 22 липня 2016 року, 15 березня

2017 року та 07 червня 2017 року (а. с. 32-36).

Наказом АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» від 28 лютого 2019 року № 10-д ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за спробу виносу с території акціонерного товариства майна, що належить підприємству, без отримання на це відповідного дозволу та зазначено щодо незастосування до нього заходів заохочення протягом строку дії дисциплінарного стягнення (а. с. 5).

З переліку професій і посад, яким безкоштовно видається спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту вбачається,

що електромонтерам з обслуговування і ремонту електроустаткування підприємством надаються рукавички бавовняні, термін використання яких визначено строком у два місяці (а. с. 31).

Пунктом 8.2.2 витягу з правил внутрішнього трудового розпорядку працівників підприємства передбачено, що всім працівникам, у тому числі керівному складу забороняється виносити з місця роботи майно, предмети або матеріали, що належать підприємству, без отримання

на це відповідного дозволу (а. с. 30).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Згідно з положеннями пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно

у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,

що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з частиною другою статті 140 КЗпП України щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни

до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок,

і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За змістом положень статей 147-1, 149 КЗпП України у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця.

Верховний Суд виходить із того, що підставою застосування догани

є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором,

а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються

із невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника.

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої

статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, встановивши, що позивач неодноразово вчиняв спроби винесення з підприємства бавовняних рукавичок, наданих для застосування в роботі, як засобів індивідуального захисту, що фіксувалося відповідачем у журналі обліку осіб, затриманих

за порушення внутрішнього порядку, а також ураховуючи те, що він був затриманий у черговий раз працівниками охорони під час спроби винести нові бавовняні рукавички без дозвільних документів, всупереч пункту 8.2.2 витягу з правил внутрішнього трудового розпорядку працівників підприємства, а також те, що позивач визнав свою вину у вчиненні дисциплінарного проступку, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, за який його притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Разом із цим, суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо повернення позивачу премії у розмірі 1 000,00 грн, як додаткової заробітної плати, оскільки питання оплати праці на підприємстві врегульовано внутрішніми актами, а саме: розділом 4 колективного договору на 2019-2020 роки, схваленого

на конференції трудового колективу 14 березня 2019 року; Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників підприємства, затвердженого на конференції представників трудового колективу підприємства 02 квітня 2003 року; Положеннями про преміювання працівників акціонерного товариства з фонду начальника підрозділу та про преміювання допоміжних працівників затверджених 27 грудня 2018 року,

у відповідності до яких працівникам, які мають дисциплінарне стягнення (догану), премія за відпрацьований час не нараховується, а тому відповідач мав право не нараховувати позивачу премію у березні 2019 року.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів

не знайшли свого підтвердження.

Судами всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так

і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника

та їх відображення у оскаржуваних судових рішеннях, питання обґрунтованості висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах,

а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлення обставин, що за приписами

статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Обставини справи встановлені судами попередніх інстанцій на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто суди дотрималися принципу оцінки доказів, згідно з яким суди на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізують і оцінюють докази як кожен окремо, так і в їх сукупності,

у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 квітня 2020 року

та постанову Сумського апеляційного суду від 27 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович