Номер провадження: 22-ц/813/5439/21
Номер справи місцевого суду: 491/579/19
Головуючий у першій інстанції Желясков О. О.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Ананьївського районного суду Одеської області 11 листопада 2019 року (одноособово суддя Желясков О.О.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

20.06.2019 року публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 846,26 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

17.08.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладений договір №б/н, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 15 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання з погашення кредиту і допустив заборгованість у розмірі 29 846,26 гривень, з яких: 13 263,62 гривень заборгованість за тілом кредиту; 6 506,01 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень за нарахованими відсотками за користування кредитом; 7 429,19 гривень пеня; 750 гривень пеня за несвоєчасність сплати боргу на суду від 100 гривень; 500 гривень штраф (фіксована частина) і 1 397,44 гривень штраф (процентна складова).

Посилаючись на те, що позичальник не виконує зобов`язання за кредитним договором і має заборгованість, Банк просив про задоволення позову.

15.07.2019 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали Ананьївського районного суду Одеської області про відкриття провадження у справі, якою визначено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження і повідомлено відповідачу про право протягом 15 днів подати відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався правом подати відзив на позовну заяву.

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 11.11.2019 року позов задоволено частково: суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за кредитом у розмірі 13 263,62 гривень, а також судові витрати у розмірі 853,69 гривень.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 14.11.2019 року внесені виправлення до абзаців 5 і 6 резолютивної частини рішення суду від 11.11.2019 року, які стосуються строків оскарження рішення суду, крім того, суд зазначив, що при розгляді справи положення ст. ст. 280-282 ЦПК України (заочний розгляд справи), не застосовувались.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Банк не погодився із заочним рішенням суду від 11.11.2019 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині незадоволених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника Банка зазначає:

Банк не погоджується з рішенням суду в частині відмови у стягненні частини заборгованості по тілу кредиту, рішення суду в цій частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без додержання норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 20.05.2019 року заборгованість за тілом кредиту має дві складові, а саме: 13 263,62 гривень (тіло кредиту на звітну дату, тобто поточна заборгованість за кредитом) та 6 506,01 гривень (тіло кредиту на прострочене на звітну дату, тобто прострочена заборгованість за кредитом).

Проте, суд у своєму рішенні зазначив суму до стягнення за тілом кредиту в розмірі 13 63,62 грн., що є невірним, оскільки судом не враховано прострочену суму заборгованості за тілом.

Платіж за умовами Договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором.

Таким чином, - основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Однак суд першої інстанції, всупереч ст. 1054 ЦК України, стягнув лише першу складову заборгованості за кредитом і безпідставно звільнив відповідача від відповідальності щодо погашення іншої складової, а саме, заборгованості за простроченим тілом кредиту. Суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором та не дослідив довідку про умови кредитування.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

08.05.2020 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали Одеського апеляційного суду від 29.04.2020 року при прийняття справи до свого провадження та призначення справи до розгляду без повідомлення.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

17.08.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір №б/н шляхом підписання Анкети-заяви № НОМЕР_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Крім того, ОСОБА_1 підписав довідку № 238663261 від 17.08.2011 року про ознайомлення з умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (до договору SAMDN7634, відповідно до якої погодився, що: базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5% на місяць); розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості); строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, а саме (Пеня=пеня(1)+пеня (2), де пеня(1)=(базова % ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше); штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному договору із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій); розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів (а.с. 11,12,89).

За розрахунками Банка, станом 20.05.2019 року має місце заборгованість за договором від 17.08.2011 року у розмірі 29 846,26 гривень, з яких: 13 263,62 гривень заборгованість за тілом кредиту; 6 506,01 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень за нарахованими відсотками за користування кредитом; 7 429,19 гривень пеня за прострочене зобов`язання; 750 гривень пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; 500 гривень штраф (фіксована частина) і 1 397,44 гривень штраф (процентна складова), а.с.5-10.

20.06.2019 року в суді зареєстрована позовна заява Банка про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 846,26 гривень (а.с.2-4).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини із кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи Банку у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту і неустойки у вигляді пені та штрафу, виходив з недоведеності позовних вимог у цій частині (а.с. 48-52).

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині з таких підстав.

Банк стверджував, що платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості за кредитом, а у разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу, сума кредиту вважається простроченою, при цьому, прострочений кредит, це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті у строк, передбачений договором.

Крім заборгованості за кредитом у розмірі 13 263,62 гривень, Банк просив стягнути 6 506,02 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові про стягнення 6506,01 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що 17.08.2011 року відповідач підписав Анкету-заяву і довідку про ознайомлення з умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які не містять умови про встановлення додаткової відповідальності позичальника у разі несвоєчасного або не у повному обсязі внесення ним щомісячного мінімального платежу, внаслідок якого сума кредиту буде вважатись простроченою і позичальник повинен буде відшкодувати, як тіло кредиту, так і прострочене тіло кредиту (а.с.11,12,89).

До правовідносин сторін не може бути застосована ч.1 ст. 634 ЦК України стосовно того, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або в інших стандартних нормах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ неодноразово змінювались самим Банком, зокрема, в період з серпня 2011 року по травень 2019 року, тобто Банк мав можливість додати до позовної заяви Витяг з тарифів та Витяг з Умов у будь-якій редакції, у тому числі, що найбільш сприятливі для задоволення позову (а.с.13-27).

Сама по собі роздруківка із сайту Банка не може бути належним доказом підтвердження вказаних обставин, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (Банка), яка у будь-який час може вносити і вносить відповідні зміни щодо умов та правил споживчого кредитування.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_1 (станом на час підписання Анкети-заяви і у подальшому під час дії договору) надав згоду на те, що він ознайомлений і погоджується сплачувати «заборгованість за простроченим тілом кредиту» на відповідних умовах.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч.6 ЦПК України).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.

Приймаючи до уваги, що Банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження про конкретно запропоновані відповідачу Умови і Анкета-заява та довідка про умови кредитування не містять відомостей про домовленості сторін щодо сплати простроченої заборгованості за кредитом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у стягненні 6506,01 гривень, як простроченої заборгованості за кредитом.

Рішення суду в частині відмови у стягнення неустойки (пені та штрафів) підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення з огляду на наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається наступне.

17.08.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір №б/н шляхом підписання Анкети-заяви № НОМЕР_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Цього ж дня ОСОБА_1 підписав довідку № 238663261 від 17.08.2011 року про ознайомлення з умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (до договору SAMDN7634, відповідно до якої погодився, що: базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5% на місяць); розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості); строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, а саме (Пеня=пеня(1)+пеня (2), де пеня(1)=(базова % ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше); штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному договору із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій); розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів.

Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів Банк зазначав, що відповідач був обізнаний із тарифами з обслуговування кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку в частині сплати неустойки, що вбачається з довідки від 21.07.2011 року і погодився з ними, підписавши вказану довідку.

Оскільки матеріали справи містять належні і допустимі докази того, що під час підписання 17.08.2011 року Анкети-заяви відповідач ОСОБА_2 ознайомився з умовами кредитування, підтвердження чого є довідка від 17.08.2011 року про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка зазначає умови кредитування зі сплатою відсотків, а також відповідальність позичальника за порушення умов зобов`язання у вигляді сплати пені та штрафу, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові в цій частині.

За таких обставин, рішення суду в частині відмови у позові про стягнення неустойки підлягає скасуванню з прийняттям у цій частині нового судового рішення.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи Банка щодо необґрунтованості відмови у позові про стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів, прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нового рішення про задоволення позову Банка в цій частині.

Доводи Банка у скарзі про те, що суд першої інстанції неправильно відмовив у задоволенні позову в частині відмови стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, до уваги не приймаються.

Матеріали справи не містять належних доказів того, що позичальник ОСОБА_1 підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку та довідку про умови кредитування, ознайомився і погодився на те, що буде сплачувати «заборгованість за простроченим тілом кредиту» на умовах Банка.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.

Доводи представника Банка щодо наявності підстав для стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів, прийняті до уваги і є підставою для скасування рішення суду в цій частині з прийняттям нового судового рішення.

Апеляційна скарга представника Банка не містить доводів щодо незаконності рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 13 263,62 гривень, тому, виходячи з вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, не перевіряє рішення суду у вказаній частині.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 14.11.2019 року внесені виправлення до абзаців 5 і 6 резолютивної частини рішення суду від 11.11.2019 року, які стосуються строків оскарження рішення суду, крім того, суд зазначив, що при розгляді справи положення ст. ст. 280-282 ЦПК України (заочний розгляд справи), не застосовувались і не стосуються суті рішення суду від 11.11.2019 року (а.с.55).

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Порушене право Банка на стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів підлягає захисту судом апеляційної інстанції шляхом задоволення позову в цій частині.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині відмови у позові про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, тому рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ч. 1 п.п.1-4, 376 ч. 3 п. 3 ст. ЦПК України).

За розгляд справи в суді першої інстанції про стягнення заборгованості у розмірі 29 846,26 гривень 04.06.2019 року Банк сплатив судовий збір у мінімальному розмірі 1 921 гривень (а.с.1).

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою (1,5% але не менше 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), ст. 4 ч.1, ч.2 п.1 Закону України «Про судовий збір».

З 01.01.2019 року мінімальний розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, становив 1 921 гривень. Позов Банка, задоволений судом першої інстанції у розмірі 13 263,62 гривень (заборгованість за кредитом), який також підлягав оплаті судовим збором виходячи з мінімального розміру, тобто у розмірі 1 921 гривень. Між тим, суд першої інстанції стягнув судовий збір у розмірі 853,69 гривень (а.с.52), тобто без врахуванням вимог закону щодо мінімального розміру судового збору.

Тому рішення суду першої інстанції в частині визначення і стягнення розміру судового збору підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстанції в частині відмови у позові про стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів, а також в частині стягнення судового збору не відповідають нормам матеріального права і обставинам справи, суд порушив норми матеріального права й неправильно застосував ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1, 1054 ч.1 ЦК України, ст. 4 ч.1, ч.2 п.1 Закону України «Про судовий збір», рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів задовольняє скаргу представника Банка і скасовує рішення суду першої інстанції в частині з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову про стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів, тому Банк має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої в розмірі 1 921 гривень і в суді апеляційної інстанцій в розмірі 2 881,50 гривень, які документально підтверджені (а.с. 1,62).

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.п.1,2, 375 ч.1, ст. 376 ч.1 п.п.1-4,ч.2, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 11 листопада 2019 року в частині відмови у позові про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6506,01 гривень залишити без змін.

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 11 листопада 2019 року в частині відмови у позові про стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів, стягнення судового збору у розмірі 853,69 гривень скасувати.

Позов акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН № НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () заборгованість за договором б/н від 17.08.2011 року станом на 20.05.2019 року, а саме: 7 429,19 гривень пені за прострочене зобов`язання; 750 гривень пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; 500 гривень штрафу (фіксована частина) і 1 397,44 гривень штрафу (процентна складова), а також судовий збір у розмірі 1 921 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції та 2 881,50 гривень за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 13.01.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Л.М. Вадовська