ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2827/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/817/967/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 р.м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

за участі секретаря - Стецюк М.А.

та сторін - представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Качмар І.О., представника ТзОВ "Кредитні ініціативи" адвоката Панченко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 601/2827/13-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року, ухваленого суддею Білосевич Г.С., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальність "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2013 року ТзОВ "Кредитні ініціативи" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 65,6 кв.м., житловою - 38,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України "Про виконавче провадження", з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності- незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 грудня 2012 року між ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 03-538 від 05.10.2005 року, укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи».

05 жовтня 2005 року ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 03-538, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 31500,00 доларів США зі сплатою відсотків у сумі та на умовах, передбачених кредитним договором.

ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» свої зобов`язання за договором виконав, а ОСОБА_2 допустив заборгованість, яка станом на 31.07.2013 року складає: по оплаті відсотків - у сумі 2080,88 доларів США, основної суми кредиту - у сумі 20741,95 доларів США заборгованості по кредиту; розмір неустойки - 128,83 доларів США. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем був укладений договір іпотеки від 18.10.2005 року згідно з яким в іпотеку передавалася належна йому на праві власності квартира загальною площею 65,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року позов ТзОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2 про звернення на предмет іпотеки задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 03-538 від 05.10.2005 року, яка станом на 31.07.2013 року складає 183585, 06 грн: за кредитом - 165790.41 грн., по відсотках 16632.47 грн., пеня -1029.74 грн., звернено стягнення на предмети іпотеки, а саме: на трикімнатну квартиру загальною площею 65.6 кв.м., житловою - 38.3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" судовий збір в розмірі 1835,85 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суд вирішив питання про її права та обов`язки, оскільки вона є співвласницею предмета іпотеки, окрім того, рішення суду порушує також права та інтереси її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала і продовжує проживати у спірному житлі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначила, що трикімнатна квартира загальною площею 65.6 кв.м., житловою - 38.3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 була набута нею та відповідачем ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі та була зареєстрована на тодішнього чоловіка ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П.

Жодної згоди на укладення договору іпотеки щодо спірної квартири вона не надавала.

Крім цього, за положеннями статті 17 Закону України "Про охорону дитинства" (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору іпотеки) батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Судом першої інстанції не враховано права та інтереси неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з моменту її народження постійно проживала разом з батьками.

Також судом першої інстанції не враховано відсутності згоди органу опіки та піклування на укладення іпотечного договору, що має наслідком його нікчемності в силу закону.

Представник ТзОВ "Кредитні ініціативи" адвокат Панченко Д.В. подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якій посилається на необґрунтованість апеляційної скарги, вважає, що рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому просить залишити його без змін.

Відзив мотивував тим, що ОСОБА_1 надала згоду на укладення договору іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань по кредиту, що стверджується її заявою від 18 жовтня 2005 року про надання згоди на заставу її чоловіком ОСОБА_2 нажитої за їх спільні кошти житлової квартири АДРЕСА_2 , а тому спірна квартира була правомірно передана в іпотеки за згодою усіх співвласників.

Також, є голослівним посилання заявника про те, що при передачі квартири в іпотеку було порушено права дитини на вказане житло, оскільки неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, не може бути підставою для визнання договору купівлі-продажу та договору іпотеки недійсними за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбачені законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Качмар І.О. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

Представник ТзОВ "Кредитні ініціативи" адвокат Панченко Д.В. апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просив апеляційне провадження закрити у зв`язку із не порушенням прав та інтересів заявниці на підставі статті 362 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Кременецького районного суду від 29 вересня 2015 року позов ТзОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2 про звернення на предмет іпотеки задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 03-538 від 05.10.2005 року, яка станом на 31.07.2013 року складає 183585, 06 грн: за кредитом - 165790.41 грн., по відсотках 16632.47 грн., пеня -1029.74 грн., звернено стягнення на предмети іпотеки, а саме: на трикімнатну квартиру загальною площею 65.6 кв.м., житловою - 38.3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року рішення Кременецького районного суду від 29 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Кредитні ініціативи" відмовлено.

Постановою Верховного суду України від 21 липня 2021 року постанова Тернопільського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року скасована, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2005 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 , укладено кредитний договір № 03-538, відповідно до умов якого ОСОБА_2 , отримав кредит в розмірі 31500,00 доларів США зі сплатою відсотків в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідач 18.10.2005 уклав договір іпотеки, згідно з яким надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 65,6 кв.м., житлової - 38,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 24-26).

17 грудня 2012 року між ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору первинний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель, внаслідок чого новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань (т. 1 а.с. 9-21).

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором, загальна сума заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 , станом на 31 липня 2013 року складається з наступного: - заборгованість за кредитом 20741,95 доларів США; - заборгованість по відсотках за користування кредитом 2080,88 доларів США; - розмір неустойки 128,83 доларів США.

Подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що трикімнатна квартира загальною площею 65,6 кв.м., житловою - 38,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., яка є іпотечним майном і на яку суд звернув стягнення, є спільною сумісною власністю із колишнім чоловіком ОСОБА_2 , оскільки придбана під час шлюбу у 2005 році та була зареєстрована на ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.2005 рок, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі із 29 вересня 1996 року. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 липня 2008 року у справі №2-565/2008 року шлюб між сторонами розірвано.

Пунктами 2.1.1. та 2.1.7 Іпотечного договору зареєстрованого в реєстрі за № 3118 від 18.10.2005 року укладеного між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 встановлено, що предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, право якої отримано ним на правомірних підставах. Предмет іпотеки не знаходиться у спільній власності, не є часткою, паєм або внеском у спільну господарську діяльність (т. 1 а.с. 35).

Відповідно до статті 578 ЦК України та статті 6 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV "Про іпотеку" майно, що є у спільній власності, може бути передане в заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.

ОСОБА_1 18 жовтня 2005 року надала нотаріальну згоду на заставу її чоловіком ОСОБА_2 належну їм спільну житлову квартиру АДРЕСА_2 . (т. 2 а.с. 48), чим спростовуються доводи щодо відсутності згоди заявниці на отримання кредиту і передачу придбаної квартири в іпотеку.

Не заслуговує на увагу посилання апелянта про те, що судом першої інстанції не було враховано інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з моменту її народження постійно проживала разом з батьками. Та не отримано згоди органу опіки та піклування на укладення іпотечного договору.

Згідно вимог ч. ч. 2, 3 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей.

При вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки, підставами яких позивач визначає порушення ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», необхідно в кожному конкретному випадку:

1) перевіряти в дитини наявність права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання:

2) враховувати добросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору;

3) з`ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок кладення договору іпотеки.

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Отже, якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи і укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, не може бути підставою для визнання договору купівлі-продажу та договору іпотеки недійсними за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування.

Згідно з положеннями ч. ч. 4, 5 ст. 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

Відповідно до ч. 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 CK України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред`явлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків останньої, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Судове рішення слід вважати таким, що прийнято про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Так, при перегляді даної справи судом касаційної інстанції у постанові від 21 липня 2021 року було зазначено, що колегія суддів констатує недотримання апеляційним судом норм процесуального права, оскільки суд, всупереч наведених вище приписів процесуального закону не перевірив порушення прав та інтересів ОСОБА_1 рішенням суду першої інстанції, у той же час здійснив апеляційний перегляд справи за апеляційною скаргою такої особи.

Враховуючи, що ОСОБА_2 передав в іпотеку банку спірне нерухоме майно без виділення в натурі належної йому частки у спільному майні подружжя та за згодою іншого співвласника - дружини ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що предметом іпотеки у спірних правовідносинах є квартира АДРЕСА_2 в цілому, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку, що рішенням суду першої інстанції порушено права, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 , не перевіривши чим саме порушуються права останньої рішенням суду першої інстанції, не навів у оскаржуваній постанові відповідні мотиви, які б обґрунтовувалися належними та допустимими доказами.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції.

Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та обов`язки такої особи не вирішувалось, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки не існує правового зв`язку між скаржником і стороною у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного провадження.

При цьому, якщо обставини вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі в справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Враховуючи те, що рішенням Кременецького районного суду від 29.09.2015 року ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині рішення не містяться висновки суду щодо прав та обов`язків безпосередньо заявниці, а правовідносини виникли між ОСОБА_2 та банком, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в цій справі має бути закрито у зв`язку з не доведенням скаржником порушення вирішення судом в оскаржуваному рішенні питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, оскільки спірне майно було передано ОСОБА_2 зі згоди своєї дружини на підставі заяви, завіреної нотаріусом. Спірна квартира між подружжям не поділена. Не знайшло свого підтвердження порушення прав їх неповнолітньої дитини, оскільки вчинення свідомо батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування даного правочину не позбавило дочку на проживання в квартирі, яка придбана за кредитні кошти.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Керуючись ст. ст. 362, 382, 384, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 12 листопада 2021 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: Б.О. Гірський

Г.В. Бершадська