ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року

м. Харків

справа №646/6171/18

провадження №22/818/780/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Хорошевського О.М.

суддів колегії: Бурлака І.В., Яцини В.Б.

за участі секретаря Пузікової Ю.С.

учасники справи -

позивач ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Кредобанк»

Третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, Приватний виконавець Семендяєв Олександр Сергійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2020 року, постановлене суддею Шелест І.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, приватний виконавець Семендяєв Олександр Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в якому з урахуванням уточнень просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 20, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівною 03.01.2018 року щодо звернення стягнення на предмет застави: транспортирний засіб марки KIA, модель Sportage, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Центром 6341 14.05.2016 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 06.05.2016 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1908/2016, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 545224,62 грн на строк до 13.12.2017 року. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, 16.05.2016 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Харитоновою Я. М. за № 1887. Предметом застави є автомобіль Кіа Спортаж, 2016 року випуску. 03 січня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С., було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 20, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки Кіа Спортаж, 2016 року випуск, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. 03.08.2018 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 56922343 з приводу примусового виконання вказаного документу.

Вказує, що між нею і ПАТ «Кредобанк» існує спір, зокрема, щодо суми, на яку видані виконавчий напис № 20 від 03.01.2018 з огляду на що даний виконавчий напис не є безспірними, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості боржника ОСОБА_1 , надав лише розрахунок заборгованості. З урахуванням положень Переліку документів зазначений документ не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Зазначене узгоджується з практикою Верховного суду у справі № 750/1627/18.

Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Черняк Н. С. з порушенням вимог статті 88 Закону У країни «Про нотаріат» та Глави 16 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.

При вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Черняк Н.С. не було отримано ані від відповідача, ані від та позивача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, відсотках та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

У поясненнях на апеляційну скаргу представник Акціонерного товариства «Кредобанк» просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Звертає увагу на те, що на нотаріуса не покладено обов`язку перевіряти безспірність заборгованості.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив із того, що позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед Банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. Позивач не вказала суду, яким, на її думку, був дійсний реальний розмір заборгованості на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису та не підтвердила своїх доводів жодними доказами. Доводи позивача стосовно того, що його було позбавлено можливості добровільно виконати вимоги про виконання порушеного зобов`язання у зв`язку з неотриманням ним відповідної вимоги банку, спростовуються матеріалами справи.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

16.05.2016 між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1908/2016 (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого позивач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 545224,62 грн на строк до 15.05.2023 року.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах, визначених договором.

За вказаним кредитним договором банк свої вимоги виконав в повному обсязі, кредит у обумовленому сторонами договорі розмірі надав, що підтверджується меморіальними ордерами №22146296 від 16.05.2016, №22146428 від 16.05.2016, №22146476 від 16.05.2016.

16.05.2016 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Харитоновою Я. М. за № 1887. Предметом застави є автомобіль KIA, модель Sportage, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір бежевий, тип легковий універсал В, об`єм двигуна 199 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Центром 6341 14.05.2016 року.

08.11.2017 ПАТ «Кредобанк» зареєструвало звернення стягнення на предмет застави (автомобіль KIA, модель Sportage) у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягами № 54509205 та № 53939756.

В цей же день, 08.11.2017, ПАТ «Кредобанк» цінним листом з описом вкладення направило боржнику ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, якою повідомило ОСОБА_1 про порушення позичальником своїх кредитних зобов`язань, вимагало дострокового повернення кредиту та повідомило, що у разі невиконання даної вимоги ПАТ «Кредобанк» буде змушений звернути стягнення на предмет застави. Вказаний лист було направлено на адресу позичальника, який одночасно є заставодавцем, визначену в кредитному договорі та договорі застави, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

03.01.2018 ПАТ «Кредобанк» звернулося до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С. з заявою про звернення стягнення за заставлене майно (автомобіль KIA, модель Sportage) шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Разом з заявою ПАТ «Кредобанк» надав нотаріусу наступні документи: оригінал договору застави від 16.05.2017 реєстровий № 1887, копію кредитного договору, копії доказів видачі кредиту (меморіальних ордерів № 22146296 від 16.05.2016, № 22146428 від 16.05.2016, № 22146476 від 16.05.2016), копію листа від 07.11.2017 на адресу позичальника з підтвердженням про надіслання (список поштових відправлень з оголошеною цінністю, фіскальний чек пошти, опис вкладення у цінний лист з відбитком канцелярського штемпеля пошти), розрахунок заборгованості, копію довіреності представника. Також в матеріалах нотаріальної справи, копії яких були надані нотаріусом на виконання ухвали суду про витребування доказів, наявні витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 54509205 від 03.01.2018 та інформаційні довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних довіреностей.

03.01.2018 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 20, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки KIA, модель Sportage, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір бежевий, тип легковий універсал В, об`єм двигуна 199 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Центром 6341 14.05.2016 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного транспортно засобу запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Кредобанк» станом на 26.12.2017 за період з квітня 2017 по 26.12.2017 включно у розмірі 574762,59 грн, в тому числі: 509835,10 грн заборгованість за кредитом, 50195,45 грн прострочені відсотки, 12732,04 грн заборгованість по пені та 2000,00 грн плата за вчинення виконавчого напису.

03.08.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області відкрито виконавче провадження № 56922343 щодо примусового виконання виконавчого напису № 20 від 03.01.2018.

За правилами статей12,81 ЦПК Українироку кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документіу випадках і в порядку, встановлених законом(стаття 18 ЦК України).

Згідно з частиною першоюстатті 39 Закону України «Про нотаріат»(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюєтьсяЗакономта іншими актами законодавства України.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написина документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядкуна підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України(стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Частиною першоюстатті 88 Закону України «Про нотаріат»передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до п. 1 Переліку №1172, для одержання виконавчого напису щодо стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документів згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум, витребування майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави (ст. 19 Закону України «Про заставу»).

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави (ст. 20 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про заставу» заставодавець має право в будь-який час до моменту реалізації предмета застави припинити звернення стягнення на заставлене майно виконанням забезпеченого заставою зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Згідно ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Одним із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Такими чином, кредитором разом з заявою про вчинення виконавчого напису були надані передбачені Переліком № 1172 документи, необхідні для вчинення відповідної нотаріальної дії, а саме: оригінал договору застави, копія кредитного договору, копії доказів видачі кредиту, копія вимоги позичальнику з підтвердженням про надіслання, розрахунок заборгованості. В процесі перевірки нотаріусом дотримання вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію їх обтяжень» нотаріусом було перевірено факт реєстрації звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в Реєстрі та долучено до матеріалів нотаріальної справи витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Отже, приватним нотаріусом було отримано перелік передбачених законодавством документів та додатково отримано та перевірено інформацію, необхідну для вчинення відповідної нотаріальної дії.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності (саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц та від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц, спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку. Тобто, сама лише наявність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку не може бути належним підтвердженням спірності такої заборгованості. Боржник має належними та достовірними доказами спростувати перед судом таку заборгованість або її розмір на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Звертаючись до суду із позовом позивач заперечувала проти проведеного банком розрахунку заборгованості, проте власний розрахунок заборгованості за кредитом або, висновок експерта, складений на її замовлення тощо до суду першої та апеляційної інстанції не подала.

Таким чином позивач у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед Банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. Позивач не вказала суду, яким, на її думку, був дійсний реальний розмір заборгованості на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису та не підтвердила своїх доводів жодними доказами.

Доводи позивача стосовно того, що сума заборгованості боржника, зазначена у виконавчому написі нотаріуса відрізняється від суми заборгованості, зазначеної в досудовій вимозі банку, а відтак така заборгованість не є безспірною, суд не приймає до уваги, оскільки по-перше заборгованість у досудовій вимозі розрахована станом на 07.11.2017, а у виконавчому написі нотаріуса станом на 26.12.2017, по-друге, лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису не свідчить про наявність спору щодо заборгованості (саме такого правового висновку дійшов Верховний Суду України у постанові від 20.05.015 по справі № 6-158цс15).

Інші доводи апеляційної скарги є тотожними з викладеними в уточненій позовній заяві, які дослідженні судом першої інстанції та їм надана оцінка.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у відповідності до вимог закону правомірно було відмовлено у задоволенні позовних вимог. доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді І.В.Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 13 січня 2021 року.