Справа № 450/3998/19 Провадження № 2/450/370/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентиризації та експертної оцінки», ОСОБА_3 , Кооперативно садівниче товариство Колос,

про (предмет позову): визнати незаконним та скасувати Розпорядження № 231 від 29.10.1994 р. про передачу у власність ОСОБА_2 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; рішення Оброшинської сільської Ради народних депутатів від 01.04.1994 року та рішення Оброшинської сільської Ради народних депутатів від 04.10.1994 року, якими передано у приватну власність ОСОБА_2 земельні ділянки;

визнати недійсним Свідоцтво про право власності на квартиру виданого 30.01.1995 р., дослідним господарством «Оброшине»; Державні акти на право приватної власності на землю серії ЛВ № 2158 та ЛВ № 095728, виданих Оброшинською сільською Радою народних депутатів;

Визнати право спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1

суд постановив

підстава позову (позиція позивача): 17.01.2019 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу, позивач звернулася до адвоката з метою аналізу правовстановлюючих документів на: квартиру АДРЕСА_2 ; земельні ділянки площею 0,0405 га та 0,1150 га у с. Оброшине Пустомитівський район., Львівська обл.

Під час консультації позивач дізналася, що її права порушені відповідачем ОСОБА_2 . Вищевказані об`єкти позивач, отримала від дослідного господарства «Оброшине», членом якого вона була. Третя особа, скориставшись довірою Позивача, незаконно приватизував квартиру та земельні ділянки на своє ім`я. Здійснена приватизація є незаконною.

Позиція відповідача ОСОБА_2 : у судове засідання не з`явився.

Позиція відповідача Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області позов не визнає, подали заяву про застосування позовної давності.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентиризації та експертної оцінки»: у судове засідання явку представника не забезпечувало.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кооперативно садівниче товариство Колос: у судове засідання явку представника не забезпечувало.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 : у судове засідання не з`явилася.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

14.01.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.01.2019 року яке набрало законної сили 19.02.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

На початку 1980-х рр. позивач стала в чергу на одержання квартири в Інституті землеробства і тваринництва. Станом на 01.06.1982 р. позивач стояла в черзі № 43 на одержання квартири, що підтверджується довідкою, виданою Профспілкою працівників сільськогогосподарства.

11.09.1987 р. виконавчим комітетом Пустомитівської районної Ради народних депутатів с. Оброшино Позивачу, сім`я якої складається з 3 осіб, видано ордер №59 на право заняття двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 .

30.01.1995 р. Дослідним господарством «Оброшино» видано свідоцтво на право власності відповідачу ОСОБА_2 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира зареєстрована Львівським бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за №111.

Рішенням Оброшинської сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 01.04.1994 р. «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» вирішено передати в приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1150 га у с. Оброшино Пустомитівський район, Львівська область.

На підставі рішення Оброшинської сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 01.04.1994 р. ОСОБА_2 було видано державний акт на приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 095728 від 31.10.1995 року.

Рішенням Оброшинської сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 04.10.1994 р. «Про передачу садівничому товариству «Колос» земельних ділянок у приватну власність» вирішено передати в приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0405 га у с. Оброшино Пустомитівський район, Львівська область.

На підставі рішення Оброшинської сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 04.10.1994 р. ОСОБА_2 було видано державний акт на приватної власності на землю серії ЛВ № 2158 від 22.05.1995 року.

Рішенням Оброшинської сільської ради народних депутатів передано безкоштовно земельні ділянки членам садівничого товариства «Колос», серед списку людей, яким передали земельні ділянки є відповідач ОСОБА_2 , який ніколи не був членом такого товариства. Членом садівничого товариства була Позивач.

18.01.1982 р. позивач стала членом Садівничого товариства Львівського обласного управління сільського господарства починаючи з 1983 р. та по сьогодні, що підтверджується членською книжкою № 6 виданої садівничим товариством Львівського обласного управління сільського господарства. Позивач продовжує сплачувати членські внески за закріплення за нею земельних ділянок.

Приватизація державного житлового фонду в Україні здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного Кодексу України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Положення про порядок передачі квартир (домоволодінь) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово- комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56, яке було чинним на час приватизації житла.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. У разі порушення цього права, згідно положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що с в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено такі основні умови, виключно з дотриманням яких може відбутись приватизація: здійснення приватизації уповноваженими на це органами; згода всіх повнолітніх членів сім`ї; постійне проживання у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку; згода тимчасово відсутніх членів сім`ї, за якими зберігається право на житло.

Відповідно до п. 2 ст. 8 Закону України від 19 червня 1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація проводиться шляхом передачі займаних квартир (будинків) в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Позивач своєї письмової згоди не надавала. Оскільки на момент приватизації у квартирі проживала Позивач, на яку був виданий ордер, її чоловік та дочка, то квартира мала перейти у приватну власність по 1/3 кожному мешканцю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі [будинку] разом з наймачем або за якими зберігається права на житло. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до п. 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян затверджене наказом Держжитлокомунгоспу України від 15.09.1992 р. №56 в редакції наказу № 72 від 05.08.1994 року передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Як зазначено у правовому висновку Верховного Суду України по справі № 6-125цс12 від 30 січня 2013 року, виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61, 65, 65-1 ЖК України, ст. 29 ЦК України, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї.

Виходячи з аналізу зазначених норм закону, умовою для здійснення приватизації житла є обов`язкова письмова згода всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, яка оформляється спільною заявою, а тимчасово відсутні дають письмове підтвердження. У випадку коли хтось з членів сім`ї, який має право користування жилим приміщенням не дає письмової згоди на приватизацію житла, яке підлягає передачі у спільну сумісну власність, а також за наявності розбіжностей між повнолітніми членами сім`ї щодо уповноваженої особи (уповноваженого наймача), таке жиле приміщення не може бути приватизовано. Наслідком порушення вимог ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» може бути визнання приватизації недійсною.

Таким чином, в процесі приватизації квартири було порушено чинне законодавство України органом приватизації, оскільки Позивач та її донька не подавали особисто заяви про намір приватизувати квартиру.

Крім того, органом приватизації допущено порушення Першого Протоколу до Європейської конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод, а саме ст. 1 «Захист власності», яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Своїм рішенням орган приватизації позбавив права Позивача мирно володіти своєю квартирою.

Незважаючи на те, що у квартирі на момент проведення приватизації було зареєстровано три особи, орган приватизації здійснив приватизацію квартири лише на одного мешканця цієї квартири, про що зазначив у виданому свідоцтві, що унеможливило здійснення приватизації у законному порядку.

На даний момент у квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що приватизація квартири є незаконною, відбулась з порушенням чинного законодавства та грубим ігноруванням прав Позивача та її доньки, які на той час були зареєстровані та проживали у вказаному житлі і відповідно мали право на приватизацію квартири.

Заява представника відповідача Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області Загорського Б.О. про застосування наслідків спливу позовної давності шляхом відмови у підставному позові задоволенню не підлягає, оскільки суд погоджується із твердженням позивача, які викладені у позовній заяві, що про реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки та видачу свідоцтва про право власності на квартиру за ОСОБА_2 позивач дізналася після прийняття рішення у справі № 450/2559/18. Протилежного перед судом відповідачем не доведено.

Аргументи викладені представником відповідача Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області Загорського Б.О. у заяві про застосування наслідків спливу позовної давності суд вважає не переконливими, оскільки відповідач ОСОБА_2 володів спірними земельними ділянками на підставі державних актів про право приватної власності на землю від 31.10.1995 року.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задоволити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження № 231 від 29.10.1994 р. про передачу у власність ОСОБА_2 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру виданого 30.01.1995 р., дослідним господарством «Оброшине».

Визнати незаконним та скасувати рішення Оброшинської сільської Ради народних депутатів від 01.04.1994 року та рішення Оброшинської сільської Ради народних депутатів від 04.10.1994 року, якими передано у приватну власність ОСОБА_2 земельні ділянки.

Визнати недійсним державні акти на право приватної власності на землю серії ЛВ № 2158 та ЛВ № 095728, видані Оброшинською сільською Радою народних депутатів.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/ 3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/ 3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/ 3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) судових витрат на сплату судового збору.

Стягнути із Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області в користь ОСОБА_1 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) судових витрат на сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 ; Оброшинська сільська рада Львівського району Львівської області, 81115, с. Оброшине, вул. Шевченка, 5; Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентиризації та експертної оцінки», 79024, м. Львів, вул. Липинського, 54; Кооперативно садівниче товариство Колос, 81115, Львівська область, Львівський район, с. Оброшине; ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 26.07.2021 року.

СуддяЄ. О. Данилів