КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________
Справа №357/3662/20
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2826/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року (суддя Цуранов А.Ю.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення боргу за надану правову допомогу,

встановив:

у квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 30771грн боргу за надану правову допомогу та судових витрат.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що між ним, як адвокатом, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 в електронному вигляді були укладені договори про правову допомогу за № 2 від 2 лютого 2019 року, № 4 від 5 лютого 2019 року, № 4-06/2 від 23 червня 2019 року та б/н від 25 жовтня 2019 року у спорі, що виник з ТОВ «ТПК-ЦЕНТР». Сторонами були узгодженні істотні умови договорів, довіритель засвідчив укладені угоди своїм підписом і печаткою, після чого направив підготовленні угоди до господарського суду для підтвердження витрат на правову допомогу адвоката. Господарськими судами у справах № 910/3464/19 та № 910/3460/19 встановлено факт надання ФОП ОСОБА_3 правової допомоги адвокатом ОСОБА_1 та оплати послуг на підставі доданих ФОП ОСОБА_3 копій квитанцій до прибуткових касових ордерів, однак, фактично коштів за надану адвокатом правову допомогу відповідач не сплачував, у зв`язку з чим він направив вимогу з проханням повернути стягнуті за рішеннями суду з боржника кошти на ім`я довіреної особи ОСОБА_4 .

Позивач стверджував, що зметою часткового виконання зобов`язання відповідач через третю особу перерахував частину узгоджених сторонами коштів на картковий рахунок довіреної особи ОСОБА_4 у сумі 12 929грн, решта коштів у сумі 30 771грн сплачена не була.

Позивач зазначав, що належним чином виконав свої обов`язки, передбачені договорами про правову допомогу, що підтверджується судовими рішеннями, однак відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань з оплати адвокатських послуг.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити

нове рішення про задоволення позову.

Позивач посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, оскільки за період з березня 2019р. по вересень 2019р. він вів п`ять окремих справ №№910/3460/19, 910/3466/19, 910/3199/19, 910/3464/19, 910/7736/19 про стягнення на користь ФОП ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 797 700грн. Для представництва в судах було укладено сім договорів на правову допомогу, з яких п`ять - для ведення справ в суді першої інстанції, та дві - для представництва інтересів в апеляційному суді, однак відповідач здійснив повний розрахунок за ведення трьох справ, а зобов`язання за двома справами виконав лише частково, хоча всі суми коштів на правову допомогу, передбачені договорами, були відшкодовані відповідачу ТОВ «ТПК-ЦЕНТР».

Позивач звертає увагу, що відповідач не надав доказів сплати коштів у сумі 30 771грн., натомість надав господарському суду копії заздалегідь підготовлених документів на відшкодування витрат на правову допомогу, які фактично сплачені не були.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не поданий.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК Україниапеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 2 лютого 2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_6 був укладений договір № 2 про правову допомогу.

Відповідно до п.п. 1.1 п.1 розділу «Предмет договору» за цим договором повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: 1) надати правову допомогу у спорі, що виник з ТОВ «ТПК-ЦЕНТР», з цією метою здійснити вивчення та огляд доказів за їх місцезнаходженням (8 год.); 2) провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (1год.); 3) підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (14 год.); 4) провести арифметичні розрахунки (2 год.); 5) вчинити інші дії необхідні для розгляду справи в суді та на етапі примусового виконання судового рішення, в т.ч. готувати процесуальні документи на виконання ухвал суду, надавати письмові пояснення, подавати заяви, тощо (12 год.).

Згідно п. 2.1, 2.2 розділу 2 «Винагорода та порядок розрахунків» договору за здійснення дій, що визначенні у п. 1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 16 900грн. Розрахунок здійснюється в наступному порядку: кошти у вказаній п. 2.1 сумі сплачуються повіреному в момент передачі підготовленої позовної заяви (с.с.117-119 т.1).

Відповідно до копії акту приймання-передачі наданих послуг від 19 березня 2019 року сторони договору про надання правової допомоги № 2 від 2 лютого 2019 року, адвокат ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , склали акт приймання-передачі наданих послуг про те, що повірений надав, а довіритель прийняв надані послуги, загальна вартість яких складає 16 900грн. Підписанням акту сторони підтвердили факт належного надання послуг повіреним, відповідно до положень договору та плату наданих послуг готівкою, згідно прибуткового касового ордера. Довіритель не має претензій до повіреного стосовно наданих послуг, вказаних у п. 1.1 акту (с.с.128 т.1).

Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера № 03-03 від 19 березня 2019 року, ОСОБА_1 прийняв від ФОП ОСОБА_2 грошові кошти згідно договору про правову допомогу № 2 від 2 лютого 2019 року в розмірі 16 900грн (с.с.133 т.1).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27 серпня 2019 року у справі № 910/3460/19 стягнуто з ТОВ «ТПК-Центр» на користь ФОП ОСОБА_2 витрати на

правничу допомогу у розмірі 16 900грн. за договором про правову допомогу № 2 від 2 лютого 2019 року, укладеного з адвокатом ОСОБА_1

25 жовтня 2019 року між ФОП ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_6 був укладений договір № б/н про правову допомогу.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 договору повірений зобов`язався від імені і за рахунок довірителя надати правову допомогу у спорі, що виник з ТОВ «ТПК-ЦЕНТР», на стадії апеляційного розгляду справи № 910/3460/19, здійснити дослідження та аналіз вимог апеляційної скарги, правову оцінку її доводів (2 год.); підготувати відзив на апеляційну скаргу (4 год.); вчинити інші дії, необхідні для розгляду справи в апеляційному суді (4 год.).

Згідно п. 2.1, 2.2 розділу 2 договору за здійснення дій, що визначенні у п. 1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 4 900грн. Розрахунок здійснюється в наступному порядку: кошти у вказаній п. 2.1 сумі сплачуються повіреному в момент передачі підготовленого відзиву на скаргу (с.с.34-35 т.1).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19 листопада 2019 року рішення Господарського суду міста Києва від 27 серпня 2019 року у справі № 910/3460/19 залишено без змін.

5 лютого 2019 року між ФОП ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_6 був укладений договір № 4 про правову допомогу.

Відповідно до п.п. 1.1 п.1 договору повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: 1) надати правову допомогу у спорі, що виник з ТОВ «ТПК-ЦЕНТР», з цією метою здійснити вивчення та огляд доказів за їх місцезнаходженням (8 год.); 2) провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (1 год.); 3) підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (14 год.); 4) провести арифметичні розрахунки (2 год.); 5) вчинити інші дії необхідні для розгляду справи в суді та на етапі примусового виконання судового рішення, в т.ч. готувати процесуальні документи на виконання ухвал суду, надавати письмові пояснення, подавати заяви, тощо (13 год.).

Відповідно до п. 2.1, 2.2 розділу 2 договору за здійснення дій, що визначенні у п. 1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 17 400грн. Розрахунок здійснюється в наступному порядку: кошти у вказаній п. 2.1 сумі сплачуються повіреному в момент передачі підготовленої позовної заяви (с.с.120-122 т.1).

18 березня 2019 року сторони договору про надання правової допомоги № 4 від 5 лютого 2019 року, адвокат ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , склали акт приймання-передачі наданих послуг про те, що повірений надав, а довіритель прийняв надані послуги, загальна вартість яких складає 17 400грн. Підписанням акту сторони підтвердили факт належного надання послуг повіреним, відповідно до положень договору та плату наданих послуг готівкою, згідно прибуткового касового ордера. Довіритель не має претензій до повіреного стосовно наданих послуг, вказаних у п. 1.1 акту.

Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера № 06-03 від 18 березня 2019 року, ОСОБА_1 прийняв від ФОП ОСОБА_2 грошові кошти згідно договору про правову допомогу № 4 від 5 лютого 2019 року в розмірі 17 400грн (с.с.129 т.1).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30 травня 2019 року у справі № 910/3464/19 стягнуто з ТОВ «ТПК-Центр» на користь ФОП ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 17 400грн на підставі договору про правову допомогу №4 від 5 лютого 2019 року, укладеного з адвокатом ОСОБА_1

23 червня 2019 року між ФОП ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_6 був укладений договір № 4-06/2 про правову допомогу.

Відповідно до п.п. 1.1 п.1 договору повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя надати правову допомогу у спорі, що виник з ТОВ «ТПК-ЦЕНТР» на стадії апеляційного розгляду. З цією метою, здійснити дослідження та аналіз вимог апеляційної скарги, правову оцінку її доводів (2 год.); 2) підготувати відзив на апеляційну скаргу (4 год.); 3) вчинити інші дії, необхідні для розгляду справи в апеляційному суді (4 год.).

Згідно п. 2.1, 2.2 розділу 2 договору за здійснення дій, що визначенні у п.1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 4 500грн. Розрахунок здійснюється в наступному порядку: кошти у вказаній п. 2.1 сумі сплачуються повіреному в момент передачі підготовленого відзиву (123-124 т.1).

2 листопада 2019 року сторони договору про надання правової допомоги № 4-06/2 від 23 червня 2019 року, адвокат ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_2 , склали акт приймання-передачі наданих послуг про те, що повірений надав, а ОСОБА_2 прийняв надані послуги, загальна вартість послуг складає 4 500грн. Підписанням акту сторони підтвердили факт належного надання послуг повіреним, відповідно до положень договору та плату наданих послуг готівкою, згідно прибуткового касового ордера. Довіритель не має претензій до повіреного стосовно наданих послуг, вказаних у п. 1.1 акту (с.с.130 т.1).

Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера № 02-07/2 від 2 липня 2019 року, ОСОБА_1 прийняв від ФОП ОСОБА_2 грошові кошти згідно договору про правову допомогу № 4-06/2 від 23 червня 2019 року в розмірі 4 500грн (с.с.131 т.1).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26 вересня 2019 року рішення Господарського суду міста Києва від 30 травня 2019 року у справі № 910/3464/19 залишено без змін.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 13 листопада 2019 року стягнуто з ТОВ «ТПК-ЦЕНТР» на користь ФОП ОСОБА_2 4500грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності, оскільки відповідачем надані копії платіжних доручень про перерахування грошових коштів на картковий рахунок, зазначений позивачем.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Частиною 1 статті 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі виконання певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором ( ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи,

кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідач не заперечував укладення з адвокатом ОСОБА_1 договорів про надання правової допомоги та виконання адвокатом зобов`язань за укладеними договорами.

Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527 -545 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однією з умов належного виконання зобов`язання є його виконання належними суб`єктами.

У частині першій статті 527 ЦК України сформульовано загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний особисто виконати зобов`язання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із частиною другою статті 527 ЦК України виконання зобов`язання належним боржником або прийняття виконання належним кредитором визнається і у випадках здійснення цих дій уповноваженими особами.

Таким чином, за змістом цієї норми переадресування виконання боржником іншій особі можливе, якщо кредитор уповноважить на ці дії іншу особу.

За змістом частини другої статті 527 ЦК України кредитор має можливість уповноважити іншу особу на прийняття виконання за зобов`язанням, якщо зазначить про це у договорі чи у виданій довіреності.

У разі нездійснення боржником перевірки особи кредитора чи наявності необхідних повноважень у іншої особи ризик можливих наслідків, за змістом цієї норми, покладається на боржника.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Отже, вина відповідача у зобов`язальних правовідносинах презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини, тобто не доведе належними та допустимими доказами оплату послуг адвоката.

У даній справі суд першої інстанції без достатніх правових підстав дійшов висновку про належне виконання (згідно з вимогами ст. 527 ЦК України) відповідачем своїх зобов`язань за укладеними з позивачем договорами на підставі наданих відповідачем копій платіжних доручень, за якими здійснювалося перерахування ОСОБА_5 грошових коштів на рахунок ОСОБА_4 та на рахунок отримувача, прізвище якого не зазначено у платіжних дорученнях, при запереченні позивача про отримання грошових коштів.

Суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що відповідач не заперечував проти тверджень позивача про те, що ФОП ОСОБА_2 не вносив готівкові кошти відповідно до наданих йому копій квитанцій до прибуткових касових ордерів, а

розрахунок за надані послуги здійснювався шляхом перерахування грошових коштів платіжними дорученнями.

У підтвердження виконання своїх зобов`язань за договорами про правову допомогу відповідачем суду першої інстанції були надані копії платіжний доручень № ЕСМ_ від 19 лютого 2019р. на 5 255грн 15коп; № ЕСМ_ від 21 лютого 2019р. на 5 273грн 24коп., № ЕСМ_1 від 12 березня 2019р. на 4 335грн 57коп.; № ЕСМ_ від 18 березня 2019 року на 5 165грн, № ЕСМ_ від 25 березня 2019 року на 3847грн 14коп., №Р24А від 20 вересня 2019 року на 17 575грн, № Р24АР24А119111100С54364 від 14 листопада 2019р. на 16 150грн, № Р24АР24А127624870С01024 від 29 листопада 2019р. на 12 929грн, всього на загальну суму 70 528грн 10коп. (с.с.220-227 т.1).

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що у платіжних дорученнях зазначено призначення платежу «переказ власних коштів», грошові кошти перераховувалися ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_4 , а загальний розмір перерахованих коштів значно перевищує розмір гонорару адвоката за договорами, які є предметом даного розгляду.

За таких обставин, суд першої інстанції повинен був перевірити твердження позивача, що ним було укладено з відповідачем п`ять договорів про надання правової допомоги у суді першої інстанції та два договори про надання правової допомоги у апеляційному суді, а відповідач повинен був надати докази у підтвердження того, що за наданими ним платіжними дорученнями здійснена оплата саме за договорами, на які посилається позивач у позовній заяві, і що позивач уповноважив особу, на рахунок якої перераховані грошові кошти, на прийняття зобов`язань за договорами.

Однак, таких доказів відповідачем надано не було, а також не було спростовано твердження позивача про надання правової допомоги не у двох, а у п`яти справах.

При цьому, доступ до Державного реєстру судових рішень є вільним і суд мав можливість пересвідчитися у посиланнях позивача, який зазначав конкретні справи та їх номери.

Оцінюючи надані відповідачем копії електронних листів позивача від 19 лютого 2019 року, 12 березня 2019 року та 13 листопада 2019 року (с.с.139-141 т.1), колегія суддів вважає, що вони не є належними доказами у підтвердження виконання відповідачем зобов`язань за договорами, які є підставою стягнення у даному спорі, оскільки розмір зазначених у листах сум не співпадають із сумами гонорару адвоката у спірних договорах та із сумами, які зазначені у наданих суду відповідачем копіях платіжних доручень.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем було доведено укладення з відповідачем договорів про правову допомогу та виконання ним своїх зобов`язань за договорами по наданню правової допомоги, однак відповідачем не було надано належних та достатніх доказів виконання ним зобов`язань за договорами по оплаті

послуг позивача.

На вказані обставини не звернув увагу суд першої інстанції, не перевірив тверджень позивача та прийшов до помилкового висновку про надання ФОП ОСОБА_2 належних доказів у підтвердження сплати адвокату ОСОБА_1 коштів на виконання укладених договорів про правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції та ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, колегія суддів змінює розподіл судових витрат та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви у розмірі 840грн 80коп. та апеляційної скарги у розмірі 1 261грн 20коп., а всього - 2 102грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який проживає у АДРЕСА_2 , 30 771грн заборгованості за надану правову допомогу та судові витрати у розмірі 2 102грн, а всього 32 873грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк