Центральний районний суд м. Миколаєва
______________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
12 січня 2021 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі - Баришніковій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в якому просила визнати їхтакими, що втратили право користування житловим приміщення, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . При цьому, позивач посилалася на те, що відповідач ОСОБА_2 з 2003 року не мешкає в квартирі, а ОСОБА_3 з 2016 року, комунальні платежі не сплачуть, їхні речі у житловому приміщенні відсутні.
Ухвалою від 09.01.2020 року дана позовна заява залишена без руху.
20.01.2020 року від позивача надійшла позовна заява у новій редакції, в якій просила визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 таким, що втратили право користування житловим приміщенням у вказаній вище квартирі.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.01.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі тапризначено справу до судового розгляду по суті
Позивач вимоги позову підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності.
Відповідачідо судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомленийналежним чином, причини неявки суду не повідомив.
За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Обставини справи, встановлені судом.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 14.10.2003 року, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить двокімнатна кватира АДРЕСА_1 .
Згідно довідки житлово-будівельного кооперативу « Комунар-7» від 27.11.2019 року позивач зареєстрована та є власником особового рахунку у квартирі АДРЕСА_1 та зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які відповідно не мешкають у приміщенні з 2003 року та 2016 року.
Згідно акту, складеного головою правління кооперативу, та підтвердженого сусідами квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2003 року, а ОСОБА_3 з 2016 року.
За такого, відповідачі понад ріку житловому приміщенні не проживають, комунальні послуги не сплачують, їхніх речей у квартирі немає.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У постанові від 16 листопада 2016 року Верховний Суд України у справі № 6-709цс16 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, і зняття з реєстрації та вказано, що положення статей 383, 391, 405 ЦК України, статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, зокрема у випадку втрати власником права власності, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Тобто, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, як постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (Постанова Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі № 702/101/18).
В силу ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачають право на користування цим житлом при відсутності члена сім`ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла чи законом.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405 ЦК України, ст.ст. 10,12,13,76-80,82,259,263-265,268,280,354-355 ЦПК України,-
Позов - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення виготовлений 12.01.2021 року.
Суддя Н.П. Черенкова