Номер провадження 22-ц/804/39/21
Номер провадження 22-ц/804/39/21 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Гапонова А.В., Космачевської Т.В.

за участю секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу №243/12815/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК», треті особи: приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенко Володимир Миколайович, Слов`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2020 року у складі судді Воронкова Д.В., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дементьєва Л.В. звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03.06.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ АТ «УКРГАЗБАНК» був укладений кредитний договір №2203/1075, за умовами якого, позивач отримала кредит у розмірі 61080 грн. строком до 02.06.2015 року зі сплатою 18,5% річних за користування кредитними коштами. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 03.06.2008 року був укладений договір застави транспортного засобу. Позивач належним чином виконувала свої зобов`язання за вказаним кредитним договором до 2014 року. У жовтні 2019 року ОСОБА_1 стало відомо про накладення арешту на її банківський рахунок та на майно у вигляді автомобілю CHEVROLET AVEO у виконавчому провадженні, відкритому державним виконавцем Слов`янського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 15.01.2018 р./1568 на виконання виконавчого напису №1997, вчиненого 17.11.2017 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенком В.М. До вказаної дати будь-яких повідомлень про вчинення виконавчого надпису та відкриття виконавчого провадження позивачка не отримувала.

Вважає виконавчий надпис таким, що вчинений з порушенням норм чинного законодавства з таких підстав. Так, нотаріусом було вчинено виконавчий напис, не зважаючи на те, що вимоги ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» не були безспірними, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Крім того, до складу заборгованості була включена пеня за несвоєчасне погашення процентів та кредиту, що суперечить вимогам ЗУ « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Крім того, стягувачем, всупереч ст. ст. 24, 27, 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», не було зареєстровано в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Вказує, що нотаріус не мав правових підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Просить визнати виконавчий надпис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідачів судовий збір.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2020 року позовні вимоги Дементьєвої Лесі Володимирівни , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» в особі Східної регіональної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк», треті особи: приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенко Володимир Миколайович, Слов`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задоволено. Визнано виконавчий напис №1997 від 17 листопада 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенком Володимиром Миколайовичем, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» в особі Східної регіональної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати і в задоволенні позову відмовити повністю.

В мотивування апеляційної скарги зазначають, що для вчинення виконавчого напису стягувачем нотаріусу були надані всі необхідні документи достатні для його здійснення, які підтверджували наявність та безспірність заборгованості за кредитним договором, що судом першої інстанції враховано не було.

Зазначають, що відсутність підстав нарахування пені - це єдина підстава на яку посилався позивач та з якою погодився суд першої інстанції щодо безспірності заборгованості. В даному випадку необхідним є з`ясування та обґрунтування такої безспірності. Вважають, що судом першої інстанції не взято до уваги, що одним з таких обґрунтувань, що можуть спростувати або підтвердити безспірність суми боргу є саме розмір заборгованості та пені.

Зауважують, що позивач не навів жодних власних розрахунків чи суми заборгованості за кредитним договором та не спростував наявність та її розмір на час вчинення виконавчого напису. Вказане, на думку апелянта, свідчить про порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення вимог ст.ст.5, 10, 13, 263, 264 ЦПК України та не вірне застосування норм матеріального права, а саме ст.88 ЗУ «Про нотаріат».

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат позивача ОСОБА_1 - Дементьєва Л.В. просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» без задоволення. Вважає рішення законним і обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам ст.. 263 ЦПК України, а доводи апеляційної скарги такими, що не містять жодних нових обставин, які б залишились поза увагою суду при ухваленні рішення.

Крім того, щодо твердження відповідача в апеляційній скарзі з приводу того, що позивач не надала жодних власних розрахунків щодо спростування заборгованості, зазначає, що нею були надані квитанції про сплату кредиту, які свідчать про своєчасне виконання нею своїх зобов`язань до липня 2014р.

Також звертає увагу на те, що позивачем не спростовано порушення строків вчинення виконавчого напису, який був вчинений 17.11.2017р., а право вимоги виникло у серпні 2014р.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Від адвоката позивача ОСОБА_1 - Дементьєвої Л.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Просить залишити без змін оскаржуване рішення. (а.с.228, 229 т.1).

Від позивача ОСОБА_1 надійшли заяви про розгляд справи без її участі. Просить залишити без змін оскаржуване рішення. (а.с.235 т.1, т.2 а.с.2).

Від третьої особи - приватного нотаріусу Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенко В. М. надійшли заяви про розгляд справи без його участі (а.с.238, 249 т.1).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

У справі встановлено, що 03 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2203/1075, згідно якого позивач отримала кредитні кошти в розмірі 61080 грн. на строк до 02 березня 2015 року для придбання автомобілю марки CHEVROLET, модель AVEO, дата випуску 2008 (а.с.136-139 т.1).

03 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави № 768, що був посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Мамоновою О.Е. (а.с.140-148 т.1).

Згідно пункту 2.1. договору застави предметом застави є автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO ТС58U, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

14.06.2017 року за №вих.249/5-320/04-11 АБ «Укргазбанк» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту, та повідомило, що станом на 09 червня 2017 року ОСОБА_1 має прострочену заборгованість пере Банком у розмірі 8178,98 грн., та вимагає повернути та сплатити проценти за користування кредитом у загальному розмірі 9469,80 грн. (а.с.132 т.1).

Відповідно до виконавчого напису № 1997 від 17 листопада 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенко В.М., нотаріус пропонує звернути стягнення на автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO ТС58U, тип легковий седан, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке належить ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна, нотаріус пропонує задовольнити вимоги ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» у розмірі 25437,61 грн., з яких: 8178,98 грн. - заборгованість по кредиту прострочена; 4680,24 грн. - заборгованість по процентам прострочена; 7286,25 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 2442,37 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 2849,77 грн. - витрати по здійсненню виконавчого напису (а.с.122 т.1).

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №55534253, 15 січня 2018 року державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Титаренко А.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №1997 від 17 листопада 2017 року, виданого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенко В.М. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості в розмірі 28287,38 грн. (а.с.64 т.1).

Постановою державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Титаренко А.В. від 02.03.2018 року накладено арешт на автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO ТС58U, тип легковий седан, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та оголошено його у розшук (а.с.66, 67 т.1).

Постановою державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Титаренко А.В. від 02.03.2018 року накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 (а.с.68 т.1).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у зоні, де проводилася антитерористична операція, свідчить про те, що стягнута за виконавчим написом нотаріуса сума заборгованості не є безспірною. Зазначив що, нотаріус мав перевірити, чи була отримана боржником письмова вимога кредитора про усунення порушень основного зобов`язання. Документи на підтвердження отримання боржником претензії відсутні. Суд звернув увагу на невідповідність суми заборгованості, вказаних у письмовій вимозі кредитора №249/5-320/04-11 та у виконавчому надпису, що оскаржується. На спростування доводів позовної заяви відповідачем ПАТ АБ «Укргазбанк» або третьою особою приватним нотаріусом Таранушенко В.М. будь-яких доказів, в тому числі розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 17 листопада 2017 року чи іншого, не надано. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості встановити чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. На необхідність встановлення цих обставин вказав Верховний Суд в Постанові від 15 січня 2020 року, ухваленій у цивільній справі № 305/2082/14-ц.

Також судом першої інстанції було встановлено, що останній платіж був внесений ОСОБА_1 у липні 2014р., тобто право вимоги виникло у стягувача ще в серпні 2014р. Оскаржуваний виконавчий напис був вчинений 17.11.2017р., що свідчить про порушення трирічного строку та вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні оскаржуваного напису №1997 від 17.11.2017р.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).

Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 передбачено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, вказуються відповідні відомості стягувача та боржника.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Існування спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису є тією обставиною, яка виключає безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса.

Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 759/6167/18.

Крім того, згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015р. № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, серед яких є місто Донецьк, у якому зареєстрована позивач.

Встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою (Довідка від 13.11.2017 року № 58 (а.с. 60), тобто на кредитні правовідносини позивача та банку розповсюджуються положення ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Згідно спірного виконавчого напису запропоновано, в тому числі задовольнити вимоги про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 7286,25грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 2442,37грн., що не свідчить про безспірну заборгованість перед стягувачем, оскільки відповідно до вказаних вище вимог закону кредитор свого обов`язку скасувати боржнику, як внутрішньо переміщеній особі пені, штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції не виконав, в зв`язку з чим висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи та вимогам закону та спростовують доводи апеляційної скарги банку в цій частині про наявність безпірної заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції і висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» ("Pronina v. Ukraine") від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23).

Таким чином, відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 січня 2021 року.

Судді: