ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/118/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/785/20 Категорія: Сакун Д. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Гончар Н.І.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2020 року, ухваленого у складі судді Сакун Д.І., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ПрАТ «СК «Провідна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначало, що 08 червня 2017 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного комплексного авто страхування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/0686961/1006/17 за змістом якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу KIA CERATO державний номерний знак НОМЕР_1 .

30 вересня 2017 року о 16 годині 30 хвилин в м. Києві по вулиці А. Малишка сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля KIA CERATO, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП транспортному засобу KIA CERATO державний номерний знак НОМЕР_1 було спричинено механічні пошкодження, а власнику завдано матеріальні збитки у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, що згідно рахунку-фактури №СФ-0000297 від 04 жовтня 2017 року та калькуляції №РЧ-02962 від 04 жовтня 2017 року становить 20 601 гривня.

Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року у справі №755/15257/17.

Згідно страхового акту № від 20 жовтня 2017 року позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 20 601 гривні.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу №АК/3608287 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 100 000 гривень, франшиза встановлена у розмірі 1000 гривень.

12 липня 2018 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля в розмірі 9 400 гривень 40 копійок.

Відтак, до позивача у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Провідна» 10 200 гривень шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2020 року у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд виходив з того, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Сума заподіяної шкоди не перевищила ліміту страхової відповідальності, сума франшизи була добровільно сплачена відповідачем позивачу, інших підстав стягнення з відповідача, як особи чия відповідальність застрахована, зазначених сум не вбачається, підстав для заявлення до відповідача вимоги в порядку регресу також не встановлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПрАТ «СК «Провідна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача, стягнувши з відповідача 10 200 гривень 60 копійок.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що місцевий суд при ухваленні рішення не врахував статті 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також, посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року по справі №686/17155/15, за змістом якої страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу та франшизи, а за решту безпосередній винуватець.

Висновки суду про те, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22 січня 2019 року по справі №676/518/17.

Оскільки ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Провідна» у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» а саме 9 400 гривень 40 копійок (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу) то у страховика відповідача не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка склала 10 200 гривень 60 копійок, не зважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

Верховний Суд у своєму висновку по справі №755/7666/19 від 15 жовтня 2020 року зазначив, що винна особа у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що рішення прийняте з суворим дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому скарга не підлягає задоволенню.

ПрАТ «СК «Провідна» не доведено розмір заподіяної шкоди, не доведено підстави для виплати відшкодування в явно завищеному розмірі, не доведено підстави звернення до відповідача.

Посилання на положення статей 1187 та 1194 ЦК України як на підставу для задоволення позову є недоречним, адже відповідно до положень статті 1194 ЦК України відшкодуванню підлягає тільки розмір фактично заподіяної шкоди, розмір цієї шкоди становить 10 400,40 гривень, яка розраховується відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка чітко передбачає відшкодування з урахуванням фактичного зносу. Вищезазначений розмір шкоди було сплачено позивачу: 9400,40 гривень - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», та 1000 гривень франшизи відповідачем.

Недоречним є посилання апелянта на постанови Верховного Суду, оскільки обставини справи, які мали місце при їх ухваленні відрізняються від фактичних обставин по даній справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року, ОСОБА_1 30 вересня 2017 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом Ford Transit державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався по вулиці А. Малишка в місті Києві, не стежив за дорожньою обстановкою, відкрив ліві двері, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Kia Cerato державний номерний знак НОМЕР_1 , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди.

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с.10).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

07 червня 2017 року між ПрАТ «СК «Провідна» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/06886961/1006/17, за умовами якого було застраховано транспортний засіб Kia Cerato державний номерний знак НОМЕР_1 , страхова сума складає 205 000 гривень. Також, сторони погодили в п. 11 договору страхування, що вартість відновлювального ремонту розраховується без урахування фізичного зносу деталей. Пунктом 12 визначено, що вартість відновлювального ремонту розраховується відповідно варіанту №1, а саме згідно з рахунками СТО, що здійснює відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу, на яку страхувальника направив страховик. Пунктом 38.1.1 вищевказаного договору зазначено, що пошкодження застрахованого транспортного засобу (його частин) є страховим випадком за цим договором (а.с. 4-9).

Відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

03 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до позивача із заявою про факт настання події №184154, в якій просить виплатити страхове відшкодування у зв`язку з подією, яка має ознаки ДТП та сталася 30 вересня 2017 року у місті Києві по вулиці Малишка, 15/1, внаслідок чого було пошкоджено Kia Cerato державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме вм`ятина та пошкодження лаково-фарбового покриття передніх правих дверей, зламані кріплення та корпус правого дзеркала (а.с. 12).

Також, 03 жовтня 2017 року спеціалістом СК «Провідна» складено акт огляду транспортного засобу № (а.с. 18).

04 жовтня 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «ПУШЕ» здійснено калькуляцію №РЧ-02962 автомобіля Kia Cerato державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно якої визначено затрати на матеріали та запчастини у сумі 17 001 гривень, та 3 600 гривень затрати по роботах, разом без ПДВ 17 167 гривень 50 копійок, всього з ПДВ 20 601 гривня (а.с. 17).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «ПУШЕ» виставило рахунок-фактуру №СФ-0000297 від 04 жовтня 2017 року ПрАТ «СК «Провідна» за надання послуг по фарбуванню, заміні запчастин автомобіля Kia Cerato державний номерний знак НОМЕР_1 на загальну суму з ПДВ 20 601 гривня (а.с. 16).

Згідно розрахунку суми матеріального збитку по справі № від 19 жовтня 2017 року транспортний засіб страхувальника Kia Cerato 2009 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 , страхова сума складає 205 000 гривень, вартість відновлювального ремонту визначеного на підставі рахунку станції технічного обслуговування, а саме вартість робіт складає 20 601 гривня, коефіцієнт зношення деталей (за умовами договору) 0,00 гривень, вартість деталей з урахуванням зношення деталей дорівнює 0,00 гривень (а.с. 14).

20 жовтня 2017 року складено страховий акт № за договором страхування наземних транспортних засобів (КАСКО) та встановлено до виплати загальну суму збитку у розмірі 20 601 гривня (а.с. 15).

Згідно платіжного доручення №0053282 від 03 листопада 2017 року позивач сплатив на користь ТОВ «Фірма «ПУШЕ» 20 601 гривню як страхове відшкодування згідно договору №06/0686961/1006/17, згідно акту № для ОСОБА_3 , згідно рахунку №СФ-0000297 від 04 жовтня 2017 року без ПДВ (а.с. 13).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем здійснено страхове відшкодування ОСОБА_2 за договором комплексного автострахування у сумі 20 601 гривня як вартість відновлювального ремонту, згідно з рахунками СТО, яке здійснювало відновлювальний ремонт застрахованого автомобіля, без урахування фізичного зносу.

Згідно з частиною першою статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Аналогічна норма закріплена у статті 27 Закону України «Про страхування».

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

У Законі України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтями 3 та 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована. Водночас, на відміну від такої особи, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля Ford Transit державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом АК 3608287, (а.с. 11, 55).

26 квітня 2018 року ПрАТ «СК «Провідна» звернулося до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації вих.№03-17/5156, в якій просило здійснити відшкодування шкоди (в порядку регресу/суброгації) в розмірі 20 601 гривень (а.с. 27).

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз.1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (абз.2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За змістом статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави стверджувати, що у разі настання страхового випадку, страховик особи, з вини якої пошкоджено транспортний засіб потерпілого, зобов`язаний відшкодувати особі, якій завдано таку шкоду витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, але у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Тобто, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року по справі №910/5001/17.

Відповідно до вимог пункту 8.2 Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = Ср + См + Сс * (1- ЕЗ), де:

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, враховуючи наявну в матеріалах справи калькуляцію (а.с.17) та здійснений розрахунок коефіцієнту фізичного зносу складових Kia Cerato державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.28), суд приходить до висновку, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу Kia Cerato державний номерний знак НОМЕР_1 , яку ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повинна була відшкодувати ОСОБА_2 становить 10 400 гривень 40 копійок.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Зі змісту заяв по суті справи позивача (а.с.1,68,100,101) та відповідача (а.с.50,51) вбачається, що сторонами визнається той факт, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатило на користь позивача страхове відшкодування у сумі 9 400 гривень 40 копійок.

Згідно з абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У своєму листі відповідачу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» зазначає, що компанія здійснила страхове відшкодування в порядку регресу в межах страхової суми з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством та вирахуванням встановленої в полісі АК/ 3608287 франшизи (а.с. 55).

Згідно квитанції №0.0..1 від 27 листопада 2018 року ОСОБА_1 сплатив на користь ПрАТ «СК «Провідна» 1000 гривень, з призначенням платежу погашення франшизи по страховій справі № за збитки заподіяні транспортному засобу Kia Cerato державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 33).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» свої зобов`язання за укладеним з відповідачем договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виконало в повному обсязі, сплативши на корить позивача (до якого перейшло право вимоги потерпілої особи) страхове відшкодування у сумі 9 400 гривень 40 копійок, що також відповідає ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що сума, яку позивач просить стягнути з відповідача становить різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля без урахування зносу (20 601 гривня) та вартістю ремонту з урахуванням зносу (10 400 гривень 40 копійок).

Статтею 1192 ЦК України, яка визначає способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Системний аналіз вищезазначених правових норм дає підстави стверджувати, що

розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, внаслідок пошкодження його майна, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, тобто з урахуванням зносу такого майна.

За змістом ч.1 ст.993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вказівка в нормі про те, що до такого страховика переходить право вимоги яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не право вимоги саме в розмірі виплаченого страхового відшкодування, служить засобом убезпечення особи, до якої пред`являється вимога, від включення страховиком та страхувальником за договором добровільного майнового страхування до такої вимоги зайвих, необґрунтованих та завищених витрат.

Тобто, за вказаних обставин до позивача не могло перейти більше прав, ніж їх мала ОСОБА_2 (особа, що отримала страхове відшкодування) до винної в пошкодженні її майна особи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до ПрАТ «СК «Провідна» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» лише в тому обсязі, яке ОСОБА_2 мала до осіб відповідальних за завдані збитки, тобто лише в межах реальної вартості втраченого майна (з урахуванням зносу).

Відтак, позивач взявши на себе обов`язок за договором майнового страхування відшкодувати вартість відновлювального ремонту без урахування зносу не може перекладати такий обов`язок на відповідача чи його страховика, які не є стороною такого договору, оскільки протилежне суперечить положенням статті 1192 ЦК України та ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Схожі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2018 року по справі №910/22886/16.

Посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду викладені у постановах від 03 жовтня 2018 року по справі №686/17155/15, від 22 січня 2019 року по справі №676/518/17, від 15 жовтня 2020 року по справі №755/7666/19 є помилковим, оскільки обставини в даних справах не є однаковими з обставинами даної цивільної справи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а мотивувальна частина рішення суду першої інстанції до зміни.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» задовольнити часткового.

Змінити мотивувальну частину рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 14 січня 2021 року.

Судді