Справа № 464/4937/20
пр.№ 2/464/540/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.01.2021 року м.Львів
Сихівський районний суд м.Львова
суддя Тімченко О.В.
справа № 464/4937/20
учасники справи:
позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

вимоги: стягнення аліментів

Обставини справи
Позивач у вересні 2020 року звернулася до Сихівського районного суду м.Львова в порядку цивільного судочинства із позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно, починаючи з 08 вересня 2020 року і до моменту припинення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Обґрунтовує вимоги тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірваний рішенням суду у 2017 році. У даному шлюбі мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 09 грудня 2016 року постановлено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей щомісячно в розмірі 1/3 усіх видів доходів відповідача. Діти, у тому числі старша повнолітня дитина, проживають та зареєстровані з позивачем. Донька є студенткою другого курсу денної форми навчання НУ «Львівська політехніка», не отримує стипендії та потребує допомоги від батька. Позивач працює медичною сестрою у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону, заробітна плата є невисокою. Оскільки старша дитина досягла повноліття, а тому постала потреба у продовженні матеріальної допомоги у період здобуття нею вищої освіти. Аліменти на дітей відповідачем сплачувалися вчасно, про наявність у нього інших осіб на утриманні невідомо.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони проти такого порядку розгляду справи не заперечили.

Відповідач позов визнав частково та погоджується сплачувати аліменти в розмірі 500 грн щомісячно. Просить урахувати, що є учасником бойових дій та особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, внаслідок отриманих поранень погіршився стан здоров`я, періодично звертається за медичною допомогою та потребує постійного лікування, є пенсіонером та інших доходів за винятком пенсії не має, не є боржником та сплачує аліменти на неповнолітнього сина, має малолітню доньку, яку повинен забезпечувати. Покликається на наявність у позивача нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чого нею не вказано, незазначення розміру доходів з місця роботи позивача Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, не надано доказів щодо щоденних витрат вказаних у позовній заяві. Звертає увагу, що донька вступила до навчального закладу на пільгових умовах як дитина учасника бойових дій та навчається за рахунок коштів державного бюджету. Навчання є безкоштовним, дитина з моменту вступу певний час отримувала стипендію, однак внаслідок академічної заборгованості/ненабрання за результатами сесії середнього балу виплату стипендії припинено (призупинено). Указане викладено у відзиві на позов, наявне підтвердження про направлення такого позивачу.

Позивач до даного часу своїми процесуальними правами не скористалася та відповіді на відзив не подала, клопотання про продовження процесуального строку у зв`язку із карантинними заходами не заявлено.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , шлюб між якими розірвано, є батьками повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03 вересня 2002 року. За паспортними даними та відомостями органу місцевого самоврядування зареєстроване місце проживання разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, то між сторонами виникли сімейні правовідносини, врегульовані Сімейний кодексом України.

Виходячи із законодавчих положень, викладених у ст.ст.199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Під час розгляду справи встановлено, що повнолітня донька сторін у справі є студентом ІІ курсу денної форми навчання Інституту права, психології та інноваційної освіти Національного університету «Львівська політехніка», закінчує навчання в червні 2023 року (довідка № 417/2020 від 21 липня 2020 року).

У зв`язку з навчанням на денній формі для забезпечення належного рівня навчального процесу (необхідність підручників, методичної літератури, канцелярських товарів, одягу тощо) повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги, що є безумовним фактом.

Натомість, звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, що є її процесуальним обов`язковим згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, у підтвердження визначених ст.182 СК України обставин: стану здоров`я дитини та відповідача, їх матеріального стану, наявність у відповідача на утриманні інших осіб, перебування у його власності майна чи здійснення відповідачем певних витрат, а також майновий стан самої позивача. У цій частині суд погоджується з аргументами відповідача. З клопотанням про витребування доказів у передбачених законом випадках позивач до суду не зверталась. При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість відповідачем у підтвердження своїх заперечень надано наступні письмові докази: посвідчення серії НОМЕР_2 особи з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, довідка про доходи № 531562 від 03 листопада 2020 року Головного управління ПФУ в Київській області, сформована засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, згідно з якою з листопада 2019 року по жовтень 2020 року відповідач отримував пенсію від 10 426,67 грн до 12 061,93 грн, довідки військової частини польової пошти В0676 від 30 серпня 2014 року та 27 травня 2017 року про обставини отримання травм, свідоцтво про хворобу № 154 від 16 лютого 2018 року, свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочки відповідача, яка з ним проживає, інформаційну довідку з з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04 листопада 2020 року № 231076292, за якою позивачу на праві приватної власності та спільної сумісної власності належать квартири.
Ураховуючи наведені обставини та однозначну необхідність у витратах на дитину, рівність батьків у матеріальному утриманні та виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності (ч.9 ст.7 СК України), відсутності підтвердження виконання відповідачем обов`язків щодо утримання дитини, з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання їх дитини у розмірі 1/10 частки заробітку (доходу) щомісячно. Суд наголошує, що фактичне покладення обов`язку піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дочку, яка навчається, винятково на матір є порушенням норм закону. Відповідачем доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, не надано. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Позивачем переконливими доказами підстав для стягнення аліментів в іншому розмірі не доведено. Отже позов підлягає частковому задоволенню. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду.

У відповідності до вимог ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 08 вересня 2020 року та в порядку ч.1ст.430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати
Оскільки позивач за позовом про стягнення аліментів та відповідач як особа з інвалідністю ІІ групи відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового судову, а тому в силу положень ст.141 ЦПК України судові витрати із сплати судового збору покласти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/10 частки заробітку (доходу) щомісяця на час навчання, починаючи з 08 вересня 2020 року, але не довше, ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено 12 січня 2021 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.В.Тімченко