Дата документу 15.11.2021
Справа № 334/8709/21
Провадження № 2-з/334/44/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Бредіхіна Ю.Ю., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича та приватного виконавця Хохлова Кирила Костянтиновича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та додані до неї матеріали,

установив

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом із позовною заявою адресу суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення вказаного вище позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №5782 від 04.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Бригіда В.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» грошових коштів у сумі 22 812,52 грн. до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Заяву мотивовано тим, що приватним виконавцем 21.10.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи позивача. Посилаючись на те, що на даний час оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса звернутий до виконання, приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, визначено суми що підлягають стягненню, в тому числі із заробітної плати, в разі визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, грошові кошти, які будуть утримані внаслідок відкритого виконавчого провадження, необхідно буде повернути (стягнути) з відповідача, що потребуватиме значних усиль та нових судових проваджень, тому просить суд задовольнити заяву про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить таких висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п. 6 ч. 1 названої статті).

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.10.2019 у справі № 752/20385/18 (провадження № 61-5600св19) викладено правову позицію відповідно до якої розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Отже, оскільки такий спосіб забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса прямо передбачений чинним законодавством, є співмірним із позовними вимогами, з якими позивач звернувся до суду, а також враховуючи, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку, заява про вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що у випадку задоволення позову для відновлення прав позивача, за захистом яких він звернеться до суду, необхідно буде докласти значних зусиль.

Разом з тим, суд враховує, що згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального закону суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 61-11274св18.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Крім того, у відповідності до вимог частини шостої статті 154 ЦПК України відповідач не позбавлений права звернутись з клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення та надати докази, які на його думку підтверджують наявність обставин для такого забезпечення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157, 260, 261 ЦПК України, суд

ухвалив

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича та приватного виконавця Хохлова Кирила Костянтиновича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №5782 від 04.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Бригіда В.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» грошових коштів у сумі 22 812,52 грн. у виконавчому провадженні №67211521, що здійснюється приватним виконавцем Хохловим К.К. до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Зазначити дані заявника (позивача): ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Зазначити дані відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, буд. 6).

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів, у тому числі приватному виконавцю Хохлову К.К. (м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд. 40, оф. 122).

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали підписано 15.11.2021 року

Суддя Ю.Ю. Бредіхін