Справа№573/1042/20
Провадження №2/592/180/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 20.03.2012 р. У порушення умов договору Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідача станом на 31.03.2020 року має заборгованість 127963,91 грн., яка складається з наступного: 1046,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 115492,82 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4855,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 6069,71 грн. - штраф (процентна складова). Тому представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 127963,91 грн. за кредитним договором № б/н від 20.03.2012 року та судові витрати.

Представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідачка, повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Представника відповідача - адвокат Зацепін В.С. надав суду письмовий відзив на позовну заяву (вх..№ Еп-6545/21 від 26.05.2021) в якому просить відмовити в позову за необґрунтованістю та просить застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 20.03.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на платіжну картку, який було збільшено до 1100,00 грн.

З матеріалів доданих до справи вбачається що жодних документів, які свідчили б про ознайомлення з умовами кредитування за вищезазначеними картками позивачем не надано.

Позивач за несвоєчасне виконання відповідачем умов договору нарахував заборгованість за кредитом станом на 31.03.2020 року в розмірі 127963,91 грн., яка складається з наступного: 1046,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 115492,82 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4855,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 6069,71 грн. - штраф (процентна складова).

Підставами позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем заяви та стягнення заборгованості по тілу кредиту.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка стосовно використання кредитних коштів протягом періоду користування кредитними коштами неодноразово змінювалася.

В підписаній відповідачем заяві відсутні відомості про ознайомлення його з умовами кредитування, будь-яких інших доказів про ознайомлення з умовами відповідача, позивачем не надано.

У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг та заяви сторони не погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору, оскільки на Умовах не міститься підпис відповідача, а заява не містить відомостей про розмір процентної ставки. Однак як вбачається з довідки наданої відповідачем про рух коштів по картці протягом часу користування карткою списання відсотків та сум за прострочення кредиту списувалася за рахунок кредитного ліміту автоматично чим збільшувало розмір заборгованості відповідача перед позивачем. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджена процентна ставки АТ КБ «Приватбанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано.

З розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 20.03.2012 відбувся старт карткового рахунку та з 20.03.2012 почали проводитись зняття готівки з картки, розрахунки та періодично відбувалось погашення заборгованості за кредитним договором, в тому числі за рахунок погашення готівкою. Після 24.12.2014 зняття грошових коштів з рахунку з ініціативи позивача припинилося, проте погашення заборгованості продовжувалося до 07.02.2017.

Крім того, з наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 20.03.2012 по 31.03.2020 вбачається, що незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору, позивачем АТ КБ «Приватбанк» здійснювалось нарахування та списання відсотків.

Також судом встановлено, що представник відповідача в письмовому відзиві (вх..№ Еп-6545/21 від 26.05.2021) просить застосувати позовну давність до спірних правовідносин.

Статтею ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

3а частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Судом встановлено, що відповідач не був ознайомлений з Умовами, Правилами і Тарифами, які опубліковані на веб-сторінці позивача. Останнє поповнення рахунку відбулось 07.02.2017, до суду позивач звертається 16.06.2020, тобто більш ніж через 3 роки від дати, коли кредитор вважав свої права порушеними.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Беручи до уваги, що позивач звернувся до суду з позовом 16.06.2020 р., з пропуском трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18.

Таким чином між сторонами склались цивільно-правові правовідносини, які регулюються загальними положеннями про зобов`язальне право, виконання зобов`язань, правові наслідки порушення зобов`язання та оскільки в спірних правовідносинах сплив строк позовної давності, про застосування якої клопоче представник відповідача, позивачем не надано доказів в спростування даних обставин та доказів про нарахування відсотків та комісії за користування кредитом, а також тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись п.2 ч.2 ст.141, статтями 12, 13, 81, 89, 141, 263, 264 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Сумському апеляційному суду через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення

Головуючий: І.Г. Бичков