Справа № 263/38/21
Провадження № 2/263/974/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Музика О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 05 січня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд

1) визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- заробітну плату ОСОБА_2 на посаді директора ТОВ «Лінкольн» за 2019 рік та частину 2020 року, а саме: по 23 травня 2020 року;

- грошові кошти у сумі 2 227 270 грн. 46 коп., стягнуті на користь ОСОБА_2 рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області у цивільній справі № 263/10673/14-ц (провадження № 2/263/107/2015);

- 99 % частки ОСОБА_2 в об`єкті незавершеного будівництва у вигляді автозаправної станції загальною площею 2 641 кв. м, розташованої по АДРЕСА_2 ;

2) виділити та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини:

- квартири АДРЕСА_1 ;

- заробітну плату ОСОБА_2 на посаді директора ТОВ «Лінкольн» за 2019 рік та частину 2020 року, а саме по 23 травня 2020 року;

- грошові кошти у розмірі 1 113 635 грн. 23 коп.;

- 99 % частки ОСОБА_2 в об`єкті незавершеного будівництва у вигляді автозаправної станції загальною площею 2 641 кв. м, розташованої по АДРЕСА_2 , вартістю 99 000 грн.

Одночасно позивачем заявлене клопотання про розстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, на обґрунтування якого вона посилається на те, що судовий збір, який підлягає до сплати становить 10 510 грн., що є значним розміром, оскільки розмір її заробітної плати становить від 17 348 грн. до 19 788 грн., тобто судовий збір перевищує 50 % від щомісячного доходу позивача. На утримання позивача знаходиться неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку відповідач сплачує аліменти на підставі судового наказу у розмірі 2 217,46 грн. Також ОСОБА_1 оплачує навчання дитини у приватній МЗПШ «Лінгва-ХХІ століття» та орендну плату за квартиру, в якій вона проживає разом із дитиною, оскільки позивач змусив її покинути квартиру, придбану під час шлюбу. На підтвердження указаних обставин позивачем надано суду фотокопії довідки про розмір заробітної плати, договору з МЗПШ «Лінгва-ХХІ століття», договору оренди квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю..

Судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах необхідно вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення сплати), у чіткій відповідності до ЦПК, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

У той же час, за змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» підставою для звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної особи.

Отже, суд наділений повноваженнями зменшити тягар судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

До того ж стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря тих судових витрат, яких зазнає сторона.

Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Позивачем до клопотання надана лише копія довідки від 01 червня 2020 року, видана ГУ ДПС у Донецькій області, про те, що розмір нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати за період з січня по травень 2020 року становить 92 569 грн., що не підтверджує те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача.

Будь-яких посилань та доказів на підтвердження наявності інших підстав, передбачених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», для відстрочення сплати судового збору, матеріали клопотання не містять.

Також судом не приймається посилання позивача на те, що судовий збір перевищує 50 % від її щомісячного доходу, оскільки Законом така обставина не віднесена до чітко визначених підстав для зменшення тягара судових витрат.

У зв`язку з викладеним, необхідно дійти висновку про те, що підстави для відстрочення позивачу сплати судового збору відсутні.

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зазначення ціни позову, яка визначається дійсною вартістю майна.

Відповідно до п. п. 1, 2 і п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. 9) у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Разом з тим, враховуючи майновий характер спірних правовідносин, позов не містить виконання п. 4 і п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки позивачем у позовній заяві не зазначена ціна позову та не надано доказів на підтвердження вартості спірного майна, зокрема звіт про незалежну оцінку майна, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 та п. 9 ч. 1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, для визначення ціни позову, позивачем має бути проведено експертну оцінку майна, оскільки оцінка має бути дійсною, тобто за висновком спеціаліста-оцінювача.

Після визначення позивачем дійсної ціни позову, необхідно оплатити 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У зв`язку з чим, враховуючи, що позивачем пред`явлено вимоги одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, відсутність даних щодо вартості таких об`єктів майна позбавляє суд можливості перевірити підсудність указаної справи, яка визначається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, необхідно дійти висновку про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду, а саме:

- зазначити ціну позову;

- надати докази вартості спірного майна (звіт про незалежну оцінку нерухомого майна);

- надати оригінал квитанції на підтвердження сплати судового збору у відповідності до ціни позову.

У випадку невиконання ухвали позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачеві.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/sud0519.

Ухвала набуває законної сили негайно.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.М. Музика