РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретар судового засідання Яковлєва О.М.,

справа №766/12219/20; провадження №2/766/1218/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

до

відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 )

предмет та підстави позову: про зміну способу стягнення аліментів та стягнення заборгованості зі сплати аліментів

учасники справи: не з`явилися

негайно після закінчення судового розгляду по суті, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та,-

встановив:

І. Виклад позиції позивача.

12.08.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів та стягнення заборгованості зі сплати аліментів, у якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, що визначений заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 13.06.2013 по справі №667/2788/13-ц на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із сплати аліментів в період з 01.01.2019 по 01.08.2020 в розмірі 20430, 00 грн.; стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем на правничу допомогу адвоката.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 13.06.2013 по справі №667/2788/13-ц шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.04.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачем змінено прізвище на « ОСОБА_5 ».

Відповідач до 2018 року сплачував аліменти відповідно до зазначеного судового рішення шляхом відрахування із заробітної плати, яку отримував у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вікон ЛТД».

Після звільнення з підприємства відповідач припинив сплачувати аліменти. Наразі він офіційно не працює, стабільного заробітку не має. У власності має легковий автомобіль.

Оскільки відповідач не має стабільного (офіційного) заробітку, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з частини від доходу на тверду грошову суму у розмірі 4 000, 00 грн., яку вважає достатньою для утримання малолітнього сина.

Додатково просила стягнути з відповідача заборгованості зі сплати аліментів в період з 01.01.2019, оскільки, саме з цього часу ним припинено сплату аліментів.

ІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.10.2020 року.

У час призначений для розгляду справи позивач не з`явилася, 23.10.2020 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач не з`явився, 23.10.2020 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити.

Розгляд справи відкладено на 10.11.2020 року.

У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 30.11.2020 року.

За клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 12.01.2020 року.

У час призначений для розгляду справи позивач не з`явилася, у раніше поданій заяві просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач не з`явився, у раніше поданій заяві просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якщо клопотання про розгляд справи заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що 05.08.2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні зроблено актовий запис №475 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

Заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона у справі №667/2877/13-ц від 13.06.2013 року шлюб укладений між сторонами розірвано. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.04.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

27.04.2018 року між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 укладено шлюб про що 27.04.2018 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №147 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 . ОСОБА_4 прізвище після державної реєстрації шлюбу присвоєно « ОСОБА_5 ».

Згідно розрахунку заборгованості за попередній період, здійсненому у позові позивачем, заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з 01.01.2019 року по 01.08.2020 року складає 20 430, 00 грн.

ІV. Оцінка Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, тобто той з батьків з ким проживає дитина, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2003 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру(способу) сплати аліментів, аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача щодо необхідності зміни способу сплати аліментів через зміну життєвих обставин відповідача та визнання позову відповідачем, зважаючи на гарантоване державною право дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів ґрунтуються на вимогах закону та є такими, що підлягають задоволенню шляхом зміни способу стягнення присуджених раніше судом аліментів з визначеної ј частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000, 00 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати аліментів в період з 01.01.2019 року по 01.08.2020 року в розмірі 20 430, 00 грн. суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

За правилами ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За відсутності належних та допустимих доказів про дату припинення відповідачем трудових відносин з роботодавцем (ТОВ «Віконд ЛТД» або з іншим роботодавцем); про припинення відповідачем здійснювати сплати аліментів присуджених за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 13.06.2013 року; про пред`явлення позивачем до ДВС на виконання виконавчого листа №667/2788/13-ц про стягнення з відповідача аліментів суд вважає недоведеними обставини наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів за минулий період.

Отже, за відсутності належних та допустимих доказів наявності у відповідача заборгованості зі сплати аліментів, розрахованої суб`єктом, визначеним ч. 3 ст. 195 СК України, суд не знаходить законних підстав для її стягнення, а тому відмовляє у задоволенні цій частині позовних вимог.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зміни способу стягнення присуджених раніше судом аліментів з визначеної ј частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000, 00 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати аліментів в період з 01.01.2019 року по 01.08.2020 року в розмірі 20 430, 00 грн. має бути відмовлено за недоведенністю.

V. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду позову про зміну способу стягнення аліментів, ураховуючи задоволення позову в цій частині, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 840,80 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1200, 00 грн., суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01)).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В підтвердження обґрунтованості понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1200, 00 грн., позивачем до матеріалів справи долучено: договір №10-пд/2020 про надання правничої допомоги, укладений 07.08.2020 року між адвокатом Білою Т.В. та ОСОБА_1 ; звіт №1 про виконану роботу за договором №10-пд/2020 про надання правничої допомоги від 07.08.2020 року; квитанцію №ПН11410 від 12.08.2020 року, яким підтверджено факт оплати послуг з надання правової допомоги позивачем на користь ОСОБА_7 у розмірі 1200, 00 грн.

Суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу дійсними, необхідними, розумними, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, а отже такими, що підлягають стягненню з відповідача в рахунок відшкодування понесених витрат.

Керуючись ст. ст. 141, 182-184, 192, 194, 195 СК України, ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 19, 76, 81, 89, 133, 178, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 353-355, 430 ЦПК України, суд,-,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 13.06.2013 року у справі №667/2788/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Після набрання цим рішенням законної сили відкликати виконавчий лист, виданий Комсомольським районним судом м. Херсона у справі №667/2788/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30,0% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 1 200, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 12.01.2021 року.

Суддя Є.М. Булах