Провадження № 2/686/4202/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді - Продана Б.Г., при секретарі - Боднар А.П., за участю представника позивача - ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину майна,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2021 року до суду звернувся ОСОБА_4 із позовом до ОСОБА_2 , про визнання права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , набутої у шлюбі. Позов мотивує тим, що за час перебування з відповідачем у шлюбі, сторонами було набуто у спільну сумісну власність майно, яке вони не можуть поділити в добровільному порядку, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задоволити з наведених підстав.

В судовому засіданні представник відповідача та відповідач проти задоволення позову заперечили, відповідач вважає, що квартира була придбана за її особисті кошти, які вона отримала у спадщину та кошти від продажу автомобіля, який вона також успадкувала, а тому зазначене майно не може бути об`єктом поділу спільно нажитого майна подружжя. Просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

20.05.2021 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

08.06.2021 року справу призначено до слухання по суті.

17.08.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про доручення доказів до матеріалів справи, яке судом задоволено та клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого судом відмовлено.

30.08.2021 року позивачем надано письмові пояснення щодо позову, які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1983 року по 28.05.2005 року.

За період шлюбу сторонами було набуто майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на відповідача. У квартирі зареєстровані сторони, а також троє їхніх дітей.

Сторони до моменту звернення до суду мали усні домовленості щодо володіння та розпорядження спільною сумісною власністю, однак, на даний момент не можуть дійти згоди щодо добровільного поділу зазначеного майна.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з приписами ст. 70 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними.

Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У пункті 23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Так, згідно свідоцтва про право особистої власності на квартиру від 03.12.1996 року, в період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , було придбано квартиру АДРЕСА_1 .

Свідоцтво про право особистої власності на квартиру від 3 грудня 1996 року видане на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради народних депутатів №138-В від 27 червня 1991 року. Невід`ємною частиною даних документів та підставою їх прийняття слугував Ордер №013024 серії ХМО виданий члену ЖСК №100 ОСОБА_5 із сім`єю із 5 чоловік. Отже, рішення про передачу у власність приймалося з урахуванням перебування сторін у шлюбі, а також наявності у них дітей.

У постанові Верховного суду від 03.03.2021 у справі №701/1390/19 (провадження №61-18388св20) зазначено, що «при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, слід керуватися статтею 146 ЖК Української РСР, статтею 15 Закону України «Про власність», пунктом 43 Примірного статуту житлово - будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року №186, і статтями 22, 24, 28,29 КпШС України, ураховувати, зокрема, те, що пай внесений подружжям в житлово - будівельному кооперативі у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, та після повної сплати пайового внеску - квартира, є їхнім спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому внесений одним з подружжя до вступу в шлюб (після розірвання шлюбу) пай є його особистим майном. ... Критеріями, які дозволяють надати квартирі в ЖБК режим спільного сумісного майна подружжя є також внесення паю: 1) у період сумісного проживання; 2) за рахунок спільних коштів».

За таких обставин, із врахуванням того, що квартира є спільним майном подружжя, частки в спільному майні є рівними, квартира АДРЕСА_1 є неподільною річчю, то суд вважає за можливе задоволити позовні вимоги та визнати за позивачем право власності на Ѕ частку зазначеного майна.

При цьому суд критично оцінює твердження відповідача про те, що спірна квартира була придбана за особисті кошти ОСОБА_2 , які вона отримала у спадщину та кошти від продажу автомобіля, який вона також успадкувала, а тому зазначене майно не може бути об`єктом поділу спільно нажитого майна подружжя, оскільки дані обставини не знайшли свого підтвердження під час слухання справи. Зокрема, відповідачем не зазначено та не підтверджено належними та допустимими доказами розмір грошового вкладу, який вона успадкувала, а також те що вона його реально отримала, не доведено факт продажу автомобіля та використання вилучених коштів, а відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги повністю підтверджені під час слухання справи, а тому позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину майна є підставною, обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст..137, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 60, 70,71 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Визнати за ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 12.11.2021 року.

Суддя: