КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/2544/20 Головуючий у 1 інстанції: Українець В.В.
Провадження № 22-ц/824/2843/2021 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють від імені та в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и в:

В січні 2020 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Зазначила, що з 25 вересня 2004 року вони з ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з нею. Відповідач участі в утриманні дітей не бере, не займається їх вихованням, матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей в розмірі 5000,00 грн. щомісячно та додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 16072,15 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 4800,00 грн. щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 30 січня 2020 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 8750,00 грн. додаткових витрат на дітей.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1681,60 грн.

В апеляційній скарзі представники ОСОБА_3 просять скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_3 в повному обсязі. Посилаються на порушенння норм матеріального та процесуального права. Визначаючи розмір аліментів на дітей, суд безпідставно виходив з довідки про доходи ОСОБА_4 , згідно з якою розмір його заробітної плати становить 7000 грн. Витрати відповідача перевищують розмір його доходів. Вважають, що суд безпідставно відхилив вимоги про стягнення додаткових витрат на вивчення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , англійської мови. Суду надані докази про вивчення англійської мови дитиною протягом двох місяців, які передували зверненню до суду. На думку апелянтів суд безпідставно відмовив у відшкодуванні витрат ОСОБА_3 на правничу допомогу через ненадання договору про надання правничої допомоги. В матеріалах справи наявні розрахунок суми гонорару і квитанції про оплату витрат на правничу допомогу, які є доказами понесених позивачкою витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 25 вересня 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі який розірваний рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 09 грудня 2019 року (а.с. 3-6).

Від шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 7, 8).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 . Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4800,00 грн. щомісяця починаючи з 30 січня 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та 8750,00 грн. додаткових витрат на дітей.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покривитися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 зазначив, що він офіційно працевлаштований, розмір його заробітної плати складає приблизно 7000,00 грн.

Відповідно до наданої суду довідки ТОВ «Менпауер України» від 24 лютого 2020 року загальна сума доходу ОСОБА_4 за шість місяців становить 52 524,12 грн. (а.с. 47).

Враховуючи розмір доходів ОСОБА_4 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4800,00 грн.

ОСОБА_3 не спростувала вказаних висновків суду першої інстанції, що визначений судом розмір аліментів є недостатнім для утримання дітей, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції у вказаній частині.

Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з відвідуванням дочкою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , занять з англійської мови в сумі 3798,00 грн.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_3 надала квитанції до прибуткового касового ордера від 06 лютого 2020 року та від 04 березня 2020 року (а.с. 34, 38).

Разом з тим, з наданих копій квитанцій вбачається, що оплата прийнята не від позивача, а від ОСОБА_7 квитанціях не було зазначено за яке навчання сплачуються кошти та чи пов`язане таке навчання з розвитком та вихованням дитини.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні витрат по оплаті вартості одягу, взуття, речей особистої гігієни для дітей та продуктів харчування, як додаткових витрат на утримання дітей, оскільки такі витрати є звичайними та не пов`язані з особливими обставинами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

На підтвердження витрат на правничу допомогу ОСОБА_3 надана квитанція від 23 січня 2020 року про оплату правової допомоги за договором № 116 від 25 липня 2019 року, який укладений із АО «Дарницька колегія адвокатів» м. Києва в сумі 2000 грн., розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги від 25 липня 2019 року, ордери на надання правової допомоги адвокатами Греком А.Б. та Новіковою Н.І. та копії свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатів Грека А.Б. та Новікової Н.І. (а.с. 16-20).

Проте ОСОБА_3 не надала суду копії договору про правничу допомогу з АО «Дарницька колегія адвокатів» м. Києва, у зв`язку з чим суд не мав можливості перевірити відповідність заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу умовам договору і обґрунтовано відмовив у відшкодуванні витрат на правничу допомогу .

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представників ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють від імені та в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 січня 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.