Дата документу 15.01.2021
ЄУ № 942/50/21
Провадження №2-з/942/1/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року смт. Новопсков Луганська область

Новопсковський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Стеценко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу товару у сумі 141350,41 грн. та судового збору у розмірі 1413,50 грн. і 1135,00 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що між ним та ОСОБА_2 06.05.2020 було укладено договір купівлі-продажу товару, відповідно до якого відповідач придбав у позивача автомобільні запчастини на суму 136000 грн. На час укладання договору у відповідача не було коштів, тому сторони домовилися, що покупець сплатить гроші за товар до 30.08.2020. Підтвердженням укладення вищезазначеного договору є власноручно написана відповідачем розписка. Порушуючи умови договору, ОСОБА_2 не сплачує заборговану суму коштів, чим порушує права позивача на отримання оплати за проданий товар. Таким чином відповідач з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних повинен сплатити позивачу суму грошових коштів у розмірі 141350,41 грн. Позивач вважає, що оскільки відповідач прострочив виконання взятих на себе зобов`язань по оплаті товару, грошові кошти не виплачує, то існує необхідність застосувати забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно відповідача ОСОБА_2 , а саме на автомобіль NISSAN QASHQAI 2012 року випуску, що зареєстрований на ім`я відповідача 26.12.2012, та заборонити його відчуження і використання. Невжиття даних заходів може ускладнити виконання рішення суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, встановивши обставини, у зв`язку з якими позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченими законом.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, позивач не вказав обґрунтованих підстав для забезпечення позову, не навів та не підтвердив належними доказами, що невжиття таких заходів, а саме накладення арешту на автомобіль відповідача, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду стосовно стягнення заборгованості.

Також позивач не довів, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання рішення суду.

В заяві позивач просив накласти арешт на автомобіль NISSAN QASHQAI 2012 року випуску, що зареєстрований на ім`я відповідача 26.12.2012.

На доказ наявності у відповідача автомобіля зазначеної марки, позивач надав суду витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 12.01.2021.

З даного витягу вбачається, що він носить інформаційний характер і не є офіційним документом. Крім того, даний витяг містить інформацію щодо інших транспортних засобів.

Таким чином позивачем не надано належних та допустимих доказів належності вказаного транспортного засобу саме ОСОБА_2 , вартості, що не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Слід відзначити, що сам факт звернення до суду з позовною заявою з вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів за договором купівлі продажу товару не може вважатися достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача.

У відповідності до ч.6 ст.153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши заяву в межах заявлених вимог та наданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача, у зв`язку з чим його заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

За таких обставин у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення Луганському апеляційному суду через Новопсковський районний суд Луганської області.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя: О.С. Стеценко