Ухвала

12 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 757/25074/20-ц

провадження № 61-7208св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», ОСОБА_2 про визнання договорів відступлення права вимоги недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_3 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (далі - ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп»), ОСОБА_2 про визнання договорів відступлення права вимоги недійсними.

Позов мотивований тим, що 16 лютого 2006 року між ним та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (далі - АППБ «Аваль», банк), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»), укладений кредитний договір, відповідно до якого він отримав кредит у сумі 99 000 доларів США, який зобов`язувався повернути зі сплатою процентів в порядку і на умовах, визначених кредитним договором.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ним було укладено договір іпотеки, відповідно до якого він передав в іпотеку банку нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

25 листопада 2019 року між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп»та ОСОБА_2 були укладені договори відступлення права вимоги, відповідно до яких первісний кредитор ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» відступив новому кредиторові ОСОБА_2 права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором та договором іпотеки від 16 лютого 2006 року.

Посилаючись на те, що договори відступлення права вимоги було укладено із порушенням вимог частини першої статті 203 та статті 215 ЦК України, позивач просив визнати їх недійсними.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 березня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У квітні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 березня 2021 року і ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», ОСОБА_2 про визнання договорів відступлення права вимоги недійсними призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров