15 січня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.
за участі секретаря судового засідання - Лисенко А.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
До Приморського районного суду м. Одеси 10.09.2020 року звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 із вимогами про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування позову посилалась на те, що 07.06.2020 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач надав відповідачеві грошові кошти у розмірі 240,00 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути в строк до 01.09.2020 року. У встановлений сторонами строк відповідач не повернув позивачу суму позики та добровільно зобов`язання виконати ухиляється.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Через неявку сторін розгляд справи 23.10.2020 року був відкладений на 23.11.2020 року. Розгляд справи 23.11.2020 року був відкладений на 13.01.2021 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.
У судове засідання 13.01.2021 року позивач не з`явився, представник позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки суд не сповістив, відзив на позов не надав.
За положеннями ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення 15.01.2021 року.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Згідно матеріалів справи, вбачається, що 07.06.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач надав відповідачеві грошові кошти у розмірі 240,00 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути в строк до 01.09.2020 року.
Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 07.06.2020 року, відповідно до якої передача грошових коштів мала місце 07.06.2020 року, зі строком їх повернення до 01.09.2020 року.
Як зазначив позивач, у встановлений сторонами строк відповідач суму позики не повернув.
Таким чином, позикодавець належним чином виконав взятий на себе обов`язок з передачі грошових коштів. Разом з тим, за відсутності доказів протилежного, судом встановлено невиконання відповідачем у повному обсязі обов`язку з повернення суми позики у встановлений сторонами строк.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Натомість Велика Палата ВС, розглянувши 16.01.2019р. справу № 373/2054/16,в постанові дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Велика палата прийшла до висновку, що стягувачеві має бути перерахована сума коштів в іноземній валюті, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні.
Сума заборгованості з повернення суми позики становить 240,00 доларів США.
Ураховуючи відсутність доказів щодо належного виконання відповідачем взятого на себе обов`язку з повернення суми позики, а також того, що позика була здійснена в доларах США, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення суми позики в розмірі 240,00 доларів США.
Окрім цього, позивачем заявлена вимога щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 гривень.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надала до суду копію договору №6-0409/20 про надання правової допомоги від 04.09.2020 року, відповідно до якого позивач сплатив на користь свого представника 4 000 (чотири тисячі) гривень. Дане також підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №6-0409/20 від 04.09.2020 року.
Суд також приходить до висновку щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 гривень.
Суд звертає увагу, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи, - зазначив Верховний Суд у постанові від 22.11.2019 року у справі №902/347/18.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 10, 11, 15-16, 526, 530, 612, 640, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 4, 10-13, 19, 43, 49, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 263, 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти (заборгованість за договором позики від 07.06.2020 року) в розмірі 240,00 (двісті сорок) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 15.01.2021 року.
Суддя Л.В. Домусчі