ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року

м.Суми

Справа №592/16814/19

Номер провадження 22-ц/816/100/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана їх представником адвокатом Сукач Ларисою Степанівною, на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 листопада 2020 року постановлену у складі судді Корольової Г.Ю. у м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ часток із спільного майна,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за їх позовом до ОСОБА_3 про виділ часток зі спільного майна, посилаючись на те, що 04 вересня 2020 року судом прийнято рішення по суті спору, яким їх позовні вимоги задоволені в повному обсязі та частково вирішене питання щодо розподілу судових витрат, понесених ними під час судового розгляду справи. Стверджували, що звільнивши відповідачку ОСОБА_3 від сплати судового збору в розмірі 3052 грн 89 коп. відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд не вирішив питання про компенсацію позивачам судових витрат за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що передбачено ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Також судом не вирішене питання про розподіл інших судових витрат, а саме про стягнення із відповідачки витрат понесених на оплату проведення технічної експертизи в розмірі 6525 грн, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ч.ч. 5, 6 ст. 139 ЦПК України.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 листопада 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник позивачів, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким вирішити питання про компенсацію судового збору та відшкодування витрат на експертизу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що питання про розподіл судових витрат у цій справі вже вирішено, оскільки зі змісту рішення суду вбачається, що його мотивувальна та резолютивна чистини не містять висновків щодо компенсації позивачам судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, та відшкодування витрат понесених на оплату проведення технічної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 вересня 2020 року задоволений позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ часток із спільного майна.

Виділено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у спільну часткову власність кожному по 1/2 із спільної часткової власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 приміщення житлового будинку літ. «А-1»: коридор «1», площею 2,3 кв.м; кухня «2», площею 7,8 кв.м; житлова кімната «З», площею 13,1 кв.м; житлова кімната «4», площею 6,2 кв.м.; житлова кімната «5», площею 9,7 кв.м; житлова кімната «6», площею 11,6 кв.м; санвузол «7», площею 5,6 кв.м; коридор «8», площею 1,8 кв.м; топочна «9», площею 3,4 кв.м, загальною площею 61,8 кв.м, вартістю 241370 грн, а також господарські споруди: підвал літ. «п/д», вартістю 55303 грн, убиральня літ. «Д», вартістю 8616 грн; огорожа № 1,2 без ціни, а всього вартістю 305 289 грн, що складає 62/100 ідеальних часток.

Виділено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у спільну часткову власність кожному по 1/2 частці земельну ділянку, площею 737 кв.м. з урахуванням площі під будівлями за адресою: АДРЕСА_1 із загальної площі земельної ділянки 0,1000 га, кадастровий номер :04:011:0014 (відображена блакитним кольором в додатку № 2 за 1-им варіантом поділу).

Виділено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у спільну часткову власність кожному по 1/2 частці земельну ділянку площею 693 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 із загальної площі земельної ділянки 0,1200 га, кадастровий номер :04:011:0015 (відображена блакитним кольором в додатку № 2 за 1-им варіантом поділу).

ОСОБА_3 виділені приміщення житлового будинку літ. «Г-1»: тамбур «1», площею 2,1 кв.м; коридор «2», площею 3,2 кв.м, кухня «З», площею 8,3 кв.м; санвузол «4», площею 4,3 кв.м; житлова кімната «5», площею 11,9 кв.м; житлова кімната «6», площею 16,5 кв.м, всього загальною площею 46,3 кв.м, інвентарною вартістю 185116 грн, а також господарські споруди: огорожа № 3, 4 без ціни, а всього вартістю 185116 грн, що складає 38/100 ідеальних часток.

Виділено ОСОБА_3 земельну ділянку площею 263 кв.м з урахуванням площі під будівлями від загальної площі земельної ділянки 0,1000 га кадастровий номер 604:011:0014 (відображена жовтим кольором у додатку № 2 за 1-им варіантом).

Виділено ОСОБА_3 земельну ділянку площею 507 кв.м із загальної площі земельної ділянки 0,1200 га, кадастровий номер :04:011:0015 (відображена жовтим кольором в додатку № 2 за 1-им варіантом).

Припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на будинки літ «А-1» і літ «Г-1» за адресою: АДРЕСА_1 , визнано їх окремими об`єктами нерухомого майна.

Звільнено ОСОБА_3 від сплати судового збору у розмірі 3052 грн 89 коп.

У задоволенні вимоги про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги відмовлено.

Відмовляючи позивачам в ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що питання про судові витрати вирішено в повному обсязі, підстави для задоволення заяви, передбачені ст. 270 ЦПК України, не встановлені.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У абзаці 2 пункту 35 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив: якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Встановлено, що звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплатили судовий збір у розмірі 3052,89 грн (а.с. 2 том 1), а також понесли витрати з оплати технічної експертизи в розмірі 6525 грн (а.с. 167-168 том 1), які вони просили стягнути з відповідача у справі на їх користь.

Висновок експерта №1275/21 від 12 серпня 2019 року був врахований місцевим судом при ухваленні рішення по суті спору.

Вирішуючи питання розподілу судового збору за наслідками розгляду справи суд першої інстанції у рішенні від 04 вересня 2020 року, посилаючись на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», врахував, що відповідачка ОСОБА_3 має II групу інвалідності та звільнив її від сплати судового збору 3052 грн 89 коп.

В той же час місцевий суд не врахував ту обставину, що відповідач звільнена від сплати судового збору в силу закону, але питання щодо компенсації понесених позивачами цих судових витрат, в порядку передбаченому ст.141 ЦПК України , судом, при ухваленні рішення, не вирішено.

Погоджується апеляційний суд і з доводами апеляційної скарги щодо безпідставності оскаржуваної ухвали і в частині відмови в ухваленні додаткового рішення про відшкодування витрат понесених на оплату експертного дослідження, оскільки рішення місцевого суду від 04 вересня 2020 року зовсім не містить мотивів та висновків щодо цих судових витрат понесених позивачами.

В той же час, колегія суддів не може погодитись з вимогами апелянта в частині ухвалення апеляційним судом нового рішення про задоволення вимог позивачі про компенсацію їм судового збору за рахунок держави та розподіл судових витрат у справі, пов`язаних із проведенням експертного дослідження , оскільки , як вбачається із роз`яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції « у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до п.4 частини першої статті 220 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справи, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв`язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред`явлення позову в іншій справі.

Тому саме до повноважень суду першої інстанції відноситься вирішення питання щодо понесених сторонами судових витрат при розгляді справи по суті.

Згідно з п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Установивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до постановлення помилкової ухвали, суд апеляційної інстанції скасовує оскаржену ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення про відшкодування витрат понесених на оплату судового збору та експертного дослідження, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, п.6 ч.1 ст. 374, п.п.1, 2, 4 ч. 1 ст. 379, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана їх представником адвокатом Сукач Ларисою Степанівною, задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 листопада 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлене 13 січня 2021 року.

Суддя-доповідач - О. І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко