Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2065/20

номер провадження 2/695/372/21

15 січня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину, присуджених за рішенням суду,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому просить:

-змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.08.2010 у справі № 2-1406/2010 в частині їх збільшення із 280.00 грн. щомісяця до 2000.00 грн.

-стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 2000 грн 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з нарахуванням індексації відповідно до закону;

-допустити до негайного виконання судове рішення в частині стягнення з відповідача аліментів у сумі місячного платежу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала, що сума присуджених на її користь згідно з рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.08.2010 у справі № 2-1406/2010 аліментів в твердій грошовій сумі 280 грн. 00 коп. на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є недостатньою для матеріального утримання дитини. Позивач вказує, що зі слів спільних знайомих, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 2000 грн. 00 коп. щомісячно.

Ухвалою від 20.10.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вказаною ухвалою відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направив, хоча про час та місце розгляду справи, а також суть позовних вимог був повідомлений належним чином, шляхом оголошення, розміщеного на сайті суду.

Згідно з ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.08.2010 у справі № 2-1405/2010/2306 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19.12.2007 у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноша Золотоніського міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 342.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.08.2010 у справі № 2-1406/2010 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 зокрема аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 280 грн 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.07.2010.

Відповідно до довідки Плешканівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 10.01.2020 № 13, ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

З аналізу статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України вбачається, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Частинами 1, 2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України від 17 травня 2017 року № 2037- III «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може звернутися до суду із заявою про збільшення їх розміру. Значне погіршення матеріального становища платника може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 липня 2019 року в справі №415/4386/16-ц, від 20 грудня 2019 року в справі №288/168/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, враховуючи підстави та предмет позову, при вирішенні даного спору, встановленню та доказуванню підлягає саме факт покращення матеріального стану відповідача, який є платником аліментів, наявності у відповідача реальної можливості сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 2000 грн 00 коп. щомісячно.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81, ст. 76, ч. 2 ст. 78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників, та інших осіб, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства в площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року в справі №127/13957/16-ц.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала, що за інформацією спільних друзів відповідач має нерегулярний мінливий дохід, їздить на заробітки по Російській Федерації, де виконує будівельно-ремонтні роботи, тому, на думку позивача, має сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн 00 коп.

Однак належних та беззаперечних доказів на підтвердження, наведених у позові обставин, а так само доказів про збільшення розміру доходів відповідача після винесення судового рішення про стягнення аліментів, позивач суду не назвала та не надала.

А тому суд відхиляє як безпідставні наведені доводи позивача про можливість сплати відповідачем аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн 00 коп.

При цьому суд зауважує, що сума присуджених позивачу за рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.08.2010 у справі № 2-1406/2010 аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі становить 280 грн 00 коп., що є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу дітей віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць установлений у розмірі з 1 січня 2020 року 2218 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу дітей віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць установлений у розмірі з 1 січня 2021 року 2395 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч. 2 ст. 184 СК України).

Таким чином, на підставі викладеного вище, та враховуючи, що позивач не довела належними та допустимими доказами того, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на неповнолітню дитину у сумі 2000 грн 00 коп. щомісячно, суд, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, приходить до висновку задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що становить 1197 грн 50 коп.

Відповідно до частини першої ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину, присуджених за рішенням суду задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.08.2010 у справі № 2-1406/2010 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 1197 грн. 50 коп. щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Виконавчий лист, виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області від 10.08.2010 року по справі № 2-1406-2010, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 280.00 грн., починаючи стягнення з 21.07.2010 року і до повноліття дитини,відкликати з відділу державної виконавчої служби після набрання даним рішенням законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН невідомий ( АДРЕСА_3 ).

Суддя: Середа Л.В.