Справа № 372/772/21
Провадження 4-с-56/21
ухвала

Іменем України

11 листопада 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі судді Висоцької Г. В., при секретарі Куник О. В., за участю представника скаржника ОСОБА_1 , представника органу виконавчої служби Мариниченка М. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мариниченка М. П.,

в с т а н о в и в:

Представниця скаржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на дії (бездіяльність) органу примусового виконання, в якій просила визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №75040 від 30.09.2021 року; зобов`язати державного виконавця Мариниченка М.П. або іншу посадову особу усунути порушення (поновити порушене право заявника) ОСОБА_2 та відкрити виконавче провадження на підставі ухвали суду від 16.07.2021 року у справі № 372/772/21, яка є виконавчим документом у частині, яка не стосується реєстраційних дій та не підпадає під дію ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; зобов`язати відділ ДВС повідомити суд і заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги; стягнути з відділу ДВС на користь ОСОБА_2 судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 29.09.2021 року стягувач через свого представника звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до Обухівського міськрайонного ВДВС. 30.09.2021 року державним виконавцем Мариниченко М.П. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.9 ч.4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, оскільки місить вимоги про заборону реєстраційних дій щодо земельної ділянки. Резолютивна частина рішення суду передбачає застосування заходів примусового виконання, а тому висновок державного виконавця є помилковим.

11.11.2021 старшим державним виконавцем Мариниченком М.П. подано до суду відзив, відзив, відповідно до якого вважав що скарга не підлягає задоволенню оскільки вважає, що ухвала Обухівського районного суду від 16.07.2021 року не підлягає виконання органами державної виконавчої служби, оскільки заявник у заяві про забезпечення позову виклав вимоги, які не можуть бути виконані державним виконавцем, а ухвала про забезпечення позову може бути прийнята до виконання за умови розмежування (виокремлення) заходів забезпечення позову.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 вимоги, зазначені у скарзі підтримав та просив задовольнити.

Старший державний виконавець Мариниченко М.П. в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16.07.2021 року застосовано заходи забезпечення позову, а саме:

- заборонено ОСОБА_4 та іншим особам вчиняти дії, щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:026:0017;

- заборонено суб`єктам державної реєстрації прав (державним кадастровим реєстраторам, реєстраторам речових прав на нерухоме майно) вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації земельної/земельних ділянки/ ділянок, які сформовані за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :01:026:0017;

- заборонено ОСОБА_4 та іншим особам вчиняти дії на земельній ділянці з кадастровим номером :01:026:0017, а саме: встановлювати огорожі, фундамент, що обмежують прохід на стежці (проході) між земельними ділянками з кадастровими номерами :01:026:0018 та :01:026:0021, яка виділена п.4 рішення виконкому Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області № 63-4 у загальне користування.

29.09.2021 року стягувач, діючи через свого представника адвоката Аваєву Н.В., звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

30.09.2021 року старшим державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мариниченко М.П. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» - ухвала Обухівського районного суду Київської області від 16.07.2021 року не підлягає виконанню в органах ДВС, оскільки мітить вимог про заборону реєстраційних дій щодо земельної ділянки. Відповідно до вимог ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний виконавець виступає державним реєстратором у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до Закону.

За змістом частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно доч.1ст.157ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.129-1Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Так, відповідно до ч. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець в оскаржуваному повідомленні про повернення виконавчого документа без виконання від 30.09.2021 року № 75040 надав оцінку лише частині вимог виконавчого документу судового рішення, і в цій частині в суду немає сумнів щодо їхньої законності та відповідності діючим нормам ЗУ «Про виконавче провадження». Так, державний виконавець абсолютно підставно пославася на ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вимоги якої покладають компетенцію державного реєстратора при накладенні /знятті арешту на нерухоме майно на державного виконавця виключно під час примусового виконання рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, виконавчий документ повернуто з підстав, визначених п.9 ч.4 с. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Проте, резолютивна частина ухвали передбачає застосування заходів примусового виконання і в частині встановлення заборони ОСОБА_4 та іншим особам вчиняти дії на земельній ділянці з кадастровим номером :01:026:0017, а саме: встановлювати огорожі, фундамент, що обмежують прохід на стежці (проході) між земельними ділянками з кадастровими номерами :01:026:0018 та :01:026:0021, яка виділена п.4 рішення виконкому Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області № 63-4 у загальне користування. І до цієї частині судового рішення норми ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі яких виконавчий документ повернутий без виконання, не є застосовними, а підлягають вирішенню відповідно до ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження».

Доводи державного виконавця в судовому засіданні про те, що судове рішення в цій частині аналогічно не може бути виконаним через застосування судом формулювання «інші особи», а особа боржника повинна за вимогами законодавства України, що регулює виконавче провадження, чітко ідентифікована, суд вважає передчасними.

В той же час, вимога про зобов`язання державного виконавця Мариниченка М.П. усунути порушення шляхом відкриття виконавчого провадження на підставі ухвали Обухівського районного суду Київської області від 16.07.2021 року у справі №372/772/21 задоволенню не підлягає, оскільки у цій частині заявник вимагає судового захисту заздалегідь не порушеного права.

Тому суд вважає за необхідне зобов`язати старшого державного виконавця або іншу посадову особу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянути заяву, подану на виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області від 16.07.2021 року у справі № 372/772/21, яка є виконавчим документом в частині, яка не стосується реєстраційних дій та не підпадає під дію ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Щодо вимоги про стягнення з Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судових витрат у розмірі 5000 грн. 00 коп., то суд приходить до висновку про відмову в цій частині, оскільки до скарги додано лише копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та копію ордеру, та не додано копії договору про надання правової допомоги, акту приймання-передачі виконаних послуг, та інших документів, які б підтверджували понесення таких витрат.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 76-89, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мариниченка М. П. задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене старшим державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мариниченком М. П. № 75040 від 30.09.2021 року.

Зобов`язати старшого державного виконавця або іншу посадову особу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення (поновити порушене право) заявника ОСОБА_2 шляхом розгляду його заяви, поданої на виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області від 16.07.2021 року у справі № 372/772/21, яка є виконавчим документом в частині, яка не стосується реєстраційних дій та не підпадає під дію ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зобов`язати Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомити суд і заявника про виконання цієї ухвали.

В іншій частині відмовити.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Обухівський районний суд Київської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складений та підписаний 15.11.2021 року

Суддя