Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/3551/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

12.01.2021 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 06.08.2020 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачам надані послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання в квартиру АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2013 по 01.05.2020 існує заборгованість за отримані послуги в розмірі 36151,16 грн.

Крім того вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачі мають сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

В своїй позовній заяві просив суд стягнути заборгованість за отримані послуги за період з 1 листопада 2013 року по 1 травня 2020 року з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 46156,24 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27.08.2020 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

Відповідачами 22.09.2020 (а.с. 41-43) подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позовна заява подана з порушенням норм законодавства, зокрема, відсутня адреса відповідачів та номер засобів зв`язку, в провадженні Київського районного суду м. Полтави перебувала справа № 552/10/20 за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до відповідачів, рішення в якій оскаржується. Також вказували, що не користуються послугами позивача, просили суд застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності.

23.09.2020 відповідачами подано до суду клопотання про надання додаткових доказів та надано копію рішення апеляційного суду Полтавської області від 06.08.2009 (а.с. 50-51).

Позивачем 29.09.2020 подано відповідь на відзив, де зазначено, що позовна заява подана з дотриманням вимог ст. ст. 175-177 ЦПК України, в провадженні суду хоча і перебувала справа за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до відповідачів, але спір стосувався періоду заборгованості за період з листопада 2013 року. Також вважає, що позивачем не пропущено строки звернення до суду з позовом до відповідачів. Позов позивач просив задовольнити повністю.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.10.2020 залучено до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Представник позивача звернувся в суд з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду (а.с. 122, 127), про причини своєї неявки суд не повідомляли.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01 листопада 2013 року по 01 травня 2020 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 але плата за послуги не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в розмірі 36151,16 грн.

При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва від 28.11.2006 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 26-28, 80).

Відповідач ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 знаходиться на реєстраційному обліку (а.с. 19, 103-104) та саме цю адресу зазначає як адресу свого місця проживання.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

ОСОБА_2 , 1932 року народження, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20.07.2007 визнана недієздатною, опікуном призначено ОСОБА_1 (а.с. 79, 83-84).

ОСОБА_2 має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 79).

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в силу норм п. 6) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачами житлово-комунальних послуг за вказаною адресою та належними відповідачами в даній справі, за вказаний в позовній заві період відповідно до норм ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» мають обов`язок солідарної сплати за надані позивачем послуги з теплопостачання.

Оскільки відповідачі покладені на них, як на споживачів, обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку про обґрунтованість уточнених позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку.

ОСОБА_2 , 1932 року народження, не є власником зазначеної квартири, має інше зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання та є особою, яка судовим рішенням визнана недієздатною, опікуном над якою призначено ОСОБА_1 .

Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не є користувачем послуг позивача за адресою АДРЕСА_2 .

В цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Посилання відповідачів на ту обставину, що в квартирі АДРЕСА_1 відсутнє опалення, що фактично послуги не отримуються, судом оцінюється критично.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, втратив чинність згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року N 169, але був чинний на час спірних правовідносин, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Крім того наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 169 від 06 листопада 2007 року було внесено зміни до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Встановлено, що багатоквартирний будинок по АДРЕСА_4 підключено до мереж централізованого опалення, яке надається в будинок.

Самовільне відключення від системи централізованого теплопостачання не є підставою для звільнення від плати за послуги. Така позиція Верховного Суду викладена в постанові по справі №226/1437/16-ц від 19 серпня 2019 року.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача нарахованого індексу інфляції та 3% річних.

Тому з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" підлягає стягненню в солідарному порядку сума заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.11.2013 по 01.05.2020 в сумі 36151,16 грн, індекс інфляції 7444,98 грн, 3 % річних в сумі 2560,10 грн, всього 46156 грн 24 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2102 грн, з кожного в сумі по 1501 грн.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.11.2013 по 01.05.2020 в сумі 36151,16 грн, індекс інфляції 7444,98 грн, 3 % річних в сумі 2560,10 грн, всього 46156 грн 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" понесені судові витрати з кожного в розмірі по 1501 грн.

В задоволенні решти позовних вимог Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", місцезнаходження 36008, м. Полтава, вул. Комарова, 2а, код 03338030.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 12.01.2021.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко