"11" січня 2021 р.
Справа № 642/6321/20
Провадження№ 2/642/157/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді Вікторова В.В.
за участю секретаря Варук С.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У листопаді 2020 року представник акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») Міроєвський Є.Є. звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № HAХRRХ12710161 від 14.05.2007 року у розмірі 66 224,23 грн., а також судові витрати у розмірі 2102 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № HAХRRХ12710161 від 14.05.2007 року ОСОБА_1 отримала у АТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 2 144,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов Договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 04.09.2020 має заборгованість у сумі 74 176,53 грн., яка складається з 1) заборгованості за кредитом у сумі 1 715,67 грн.; 2) заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 35 994,19 грн.; 3) заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 416,22 грн.; 4) пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у сумі 36 050,45 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 7952,30, яка була задоволена рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 травня 2009 року, різниця становить 66 224,23 грн. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 66 224,23 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.11.2020 відкрито провадження у справі за вказаним позовом в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату та час розгляду справи сповіщався належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання, у якому представник прохав розглядати справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 29).
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду невідомі. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялися відповідачеві за місцем реєстрації. Документи відповідачем було отримано 09.12.2020. Відзив на позов не надано (а.с. 37).
За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.05.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», яке у подальшому було перейменовано на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір № HAХRRХ12710161, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2 144,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № HAХRRХ12710161 від 14.05.2007 року сума заборгованості за кредитним договором за ОСОБА_1 станом на 04.09.2020 року становить 74 176,53 грн., яка складається з
1) заборгованості за кредитом у сумі 1 715,67 грн.;
2) заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 35 994,19 грн.;
3) заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 416,22 грн.;
4) пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у сумі 36 050,45 грн.
У 2009 році Банк звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № HAХRRХ12710161 від 14.05.2007 року з позичальника ОСОБА_1 .
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18.05.2009 стягнуто на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 7952 грн. 30 коп.
З мотивувальної частини вказаного судового рішення вбачається, що заборгованість станом на 30.01.2009 року становить 7952 грн. 30 коп. та складається з:
1) заборгованості за кредитом у сумі 1 715,67 грн.;
2) заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 3718,10 грн.;
3) заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 416,22 грн.;
4) пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у сумі 1485,53 грн.
Рішення суду набрало законної сили.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звернувшись до суду з даним позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № № HAХRRХ12710161 від 14.05.2007 року в розмірі 66 224,23 гривень, що складається із тіла кредиту, відсотків, комісії та пені станом на 04.09.2020 року.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Частиною 1 ст. 598 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк Банк використав право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, а також сплати процентів, пені за порушення умов договору та комісії шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, ухваливши 18 травня 2009року у справі № 2-1833/09 рішення про задоволення позовних вимог ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, Банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у 2009 році до суду із позовом про примусове стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника ОСОБА_1 , то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилися.

Такий висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Даний висновок також узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 643/16336/16-ц.

Натомість, як вбачається із змісту позовної заяви Банк, як на підставу своїх вимог посилається на положення кредитного договору строк дії якого сплив та на ст. 1048, 1050 ЦК України, а не положення ст. 625 ЦК України.

З урахуванням викладеного, нарахування банком процентів, комісії та пені після пред`явлення позову шляхом стягнення заборгованості є необґрунтованим, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення суми боргу за кредитом, оскільки заборгованість за кредитом було стягнуто заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 травня 2009 року.

За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Ленінського районного суду м. Харкова протягом 30 днів з дня оголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 січня 2021 року.

Суддя В.В. Вікторов