КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 754/1012/20 Головуючий у суді першої інстанції - Клочко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , про скасування рішення органу опіки та піклування щодо зміни графіку побачень з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про скасування рішення органу опіки та піклування щодо зміни графіку побачень з дитиною, яку мотивував тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року розірвано шлюб між ним та ОСОБА_2 .

Вказував, що він є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої визначено разом з матір`ю на підставі укладеного між батьками договору.

Позивач зазначав, що розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №547 від 26 вересня 2019 року йому було визначено порядок спілкування з донькою та встановлено наступний графік побачень: перші та треті вихідні місяця з 10-00 год. суботи до 18-00 год. неділі; перша субота, яка слідує після 09 грудня (день народження доньки) з 10-00 год. до 18-00 год.; перші вихідні, які слідують після 08 лютого (день народження позивача) з 10-00 год. суботи до 18-00 год. неділі, зустрічі проводити враховуючи інтереси та бажання дитини. Такий графік позивачем визнаний прийнятним та жодного разу не був ним порушений.

В подальшому, розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №30 від 22 січня 2020 року з незрозумілих для нього причин було змінено в бік зменшення часу, який батько може проводити зі своєю дитиною.

Вказане розпорядження позивач вважає протиправним та таким, що обмежує його права не побачення з дитиною, оскільки зміна вже прийнятого органом опіки та піклування рішення законодавством України не передбачається, а відповідно і не може бути реалізована, з урахуванням приписів ст.19 Конституції України.

Відтак, ОСОБА_1 вважає, що відповідач без дотримання будь-яких процедур за заявою ОСОБА_2 змінив власне рішення, прийняте згідно розпорядження №547 від 26 вересня 2019 року шляхом видання оскаржуваного розпорядження.

Окрім того, позивач вважає, що оскаржуване розпорядження порушує принцип рівності осіб перед законом, рівності батьків у своїх правах та обов`язках щодо виховання дитини, а також оскаржуване розпорядження прийняте з порушенням норм Конституції України, Сімейного кодексу України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року.

З огляду на викладене та з урахуванням нової редакції позовної заяви від 26 травня 2020 року (а.с.67-73, т.1) позивач просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 22 січня 2020 року №30 «Про участь батька у вихованні малолітньої ОСОБА_3 » та стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №30 від 22 січня 2020 року «Про участь батька у вихованні малолітньої ОСОБА_3 ».

Стягнуто з Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації подала апеляційну скаргу та просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Апелянт вважає, що з позовної заяви не вбачається, які саме права позивача порушені у зв`язку із прийняттям відповідачем оскаржуваного розпорядження, чи є перешкоди для зустрічей позивача з малолітньою дитиною через прийняття оскаржуваного ним розпорядження.

Наголошує на хибності висновку суду першої інстанції щодо скасування прийнятого Службою розпорядження через перейняття на себе повноважень суду при наявності спору між батьками щодо участі у вихованні дитини та попереднього розпорядження №547 від 26 вересня 2019 року, оскільки відповідно до вимог ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Вказує, що норми СК України передбачають участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів, а особа має право на попереднє звернення за таким захистом до органу опіки та піклування, що не позбавляє її права на звернення до суду. Однак, після звернення особи з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

Так, саме на підставі заяви матері дитини, зібраних матеріалів та встановлених обставин справи, з`ясування ставлення дитини до батька, з врахуванням відсутності бажання батька дитини брати участь в засіданні Комісії, Служба у справах дітей та сім`ї в межах наданих їй законом повноважень, правомірно видала розпорядження від 22 січня 2020 року № 30 «Про участь батька у вихованні малолітньої ОСОБА_3 », не порушуючи чинного законодавства України, інтересів малолітньої дитини та її батьків.

20 вересня 2021 року на адресу апеляційного суду засобами електронного зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 про те, що він повністю погоджується із рішенням суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Сторони у справі, будучи належним чином повідомленні про апеляційний розгляд справи, до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

Позивач у справі ОСОБА_1 направив 20 вересня 2021 року до суду апеляційної інстанції заяву в якій просив провести розгляд вказаної справи у його відсутність. Рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року шлюб, зареєстрований 25 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а/з №628) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Відновлено ОСОБА_2 дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » (а.с.10-12).

Згідно копії свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.14).

Відповідно до копії договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 27 грудня 2018 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визначили місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю за адресою - АДРЕСА_1 (а.с.15-16).

Відповідно до розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №547 від 26 вересня 2019 року, визначено порядок спілкування батьку ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до встановленого графіку, а саме: перші та треті вихідні місяця з 10-00 год. суботи до 18-00 год. неділі; перша субота, яка слідує після 09 грудня (день народження доньки) з 10-00 год. до 18-00 год.; перші вихідні, які слідують після 08 лютого (день народження позивача) з 10-00 год. суботи до 18-00 год. неділі, зустрічі проводити враховуючи інтереси та бажання дитини (а.с.17).

Відповідно до розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №30 від 22 січня 2020 року, визначено порядок спілкування батьку ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до встановленого графіку, а саме: перша та третя субота місяця з 10-00 год. до 18-00 год.; друга неділя місяця з 10-00 год. до 18-00 год.; перша неділя, яка слідує після 09 грудня (день народження доньки) з 10-00 год. до 18-00 год.; перша неділя, яка слідують після 08 лютого (день народження позивача) з 10-00 год. до 18-00 год.; щовівторка та щочетверга місяця з 19-30 год. до 20-30 год. Зустрічі проводити враховуючи інтереси та бажання дитини. Визнано таким, що втратило чинність розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 вересня 2019 року №547 (а.с.18).

Згідно наданих Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження стала заява ОСОБА_2 до служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою щодо зміни участі батька у вихованні дитини від 21 листопада 2019 року, яка зареєстрована в службі 28 листопада 2019 року.

Позивач вважає, що оскаржуване розпорядження №30 від 22 січня 2020 року є незаконним, а тому підлягає скасуванню.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №30 від 22 січня 2020 року про визначення порядку спілкування батька ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає скасуванню, оскільки Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, при наявності розпорядження № 547 від 26 вересня 2019 року та спору батьків щодо участі у вихованні дитини, прийняв оскаржуване розпорядження та визначив інший спосіб участі батька у вихованні ОСОБА_3 , ніж зазначений у розпорядженні Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 вересня 2019 року №547, перейнявши на себе повноваження суду, передбачені ч.2 ст. 158 СК України.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частини друга і третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини першої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За положеннями статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до пункту 73 Порядку ( надалі Порядок) провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини.

Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.

Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок.

Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей.

У частині першій статті 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи відповідач у справі як орган опіки та піклування виконав надані йому повноваження згідно до ст. 158 СК України та п. 73 Порядку видавши розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №547 від 26 вересня 2019 року, яким визначив порядок спілкування батька ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до встановленого графіку, а саме: перші та треті вихідні місяця з 10-00 год. суботи до 18-00 год. неділі; перша субота, яка слідує після 09 грудня (день народження доньки) з 10-00 год. до 18-00 год.; перші вихідні, які слідують після 08 лютого (день народження позивача) з 10-00 год. суботи до 18-00 год. неділі, зустрічі проводити враховуючи інтереси та бажання дитини (а.с.17). Із зазначеним порядком участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, позивач як батько дитини та ОСОБА_2 як мати дитини погодилися не оскаржували його в судовому порядку та добровільно його виконували.

Статтями 159, 165 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання.

Таким чином чинним законодавством визначено, що саме в судовому порядку вирішуються спори між батьками в разі не досягнення ними згоди щодо участі у виховання дитини того з них, хто проживає окремо, у випадку якщо рішення органу опіки та піклування не виконується або суперечить інтересам дитини.

Визначивши розпорядженням №547 від 26 вересня 2019 року Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації порядок участі ОСОБА_1 , як батька дитини ОСОБА_3 у її виховані, виконала свої функції, визначені ст. 19, 158 СК України та пунктом 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866.

В подальшому, відповідач - Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація, постановляючи 22 січня 2020 року розпорядження №30 за наявністю спору між батьками щодо порядку участі батька у вихованні дитини вийшла за межі наданих їй повноваження, скасувала своє ж попереднє розпорядження, яким було визначено порядку участі батька у вихованні дитини.

Суд першої інстанції, вирішуючи вказаний спір, обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про врахування якнайкращих інтересів дитини при розгляді вказаного питання органом опіки не можуть бути підставою для скасування рішення суду, ухваленого відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства з дотриманням норм матеріального права.

Так, згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач у справі, реалізуючи надані йому повноваження ст. 159 СК України та п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 визначив порядок участі батька у виховання дочки, видав розпорядженням №547 від 26 вересня 2019 року.

Скасовуючи 22 січня 2020 року своє попереднє розпорядження та встановлюючи новий порядок участі батька у вихованні дитини за заявою матері дитини з підстав виникнення між батьками спору та не погодженням матері із раніше визначеним порядком участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, з врахуванням інтересів дитини, відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень, порушивши при цьому права позивача на участь у вихованні дитини згідно до раніше визначеного порядку.

Висновок суду першої інстанції щодо не відповідності чинному законодавству оскаржуваного розпорядження №30 від 22 січня 2020 року, є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначений висновок суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови викладено 11 листопада 2021 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв