Провадження № 2-о/522/368/21
УХВАЛА

10 листопада 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Одеська міська рада) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у якій заявник просить в порядку окремого провадження встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло від 14.06.1993 на квартиру АДРЕСА_1 , яке видане Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно розпорядження від 14.06.1993 за № 10269, яке зареєстроване у МБТІ та записано в реєстровій книзі під № 505 стр. 46 книж27 пр 13.08.1993, а також встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва про право власності на житло від 14.06.1993 на квартиру АДРЕСА_1 , яке видане Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно розпорядження від 14.06.1993 за № 10269, яке зареєстроване у МБТІ та записано в реєстровій книзі під № 505 стр. 46 книж27 пр 13.08.1993.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що йому та його батьку, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.06.1993, виданого Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно розпорядження від 14.06.1993 за № 10269 належить квартира АДРЕСА_1 , однак в указаному документі дані заявника вказані не правильно, а саме помилково зазначено прізвище " ОСОБА_3 " замість правильного " ОСОБА_4 ", а також неправильно указано по батькові заявника " ОСОБА_5 " замість правильного " ОСОБА_6 ". Вважає, що дані помилки виникли унаслідок неправильного перекладу з російської мови на українську. Унаслідок таких помилок виникла невідповідність анкетних даних у документі, що посвідчує особу заявника та правовостановлюючим документом. При цьому внести відповідні зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку не є можливим. Окрім того, указує, що у свідоцтві про його народження батьком значиться « ОСОБА_2 », указане свідоцтво видавалось 16.12.1989, тому запис про батька зроблено російською мовою. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько заявника помер, у свідоцтві про його смерть його дані указані як " ОСОБА_2 ", тоді як у свідоцтві про право власності на житло дані його батька зазначено як " ОСОБА_7 ", а тому у зв`язку із зазначеними розбіжностями, заявнику необхідно підтвердити факт належності правовстановлюючого документу його померлому батькові.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

У частині першій статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення та які можуть бути встановлені в порядку окремого провадження, який не є вичерпним.

Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (пункт 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц, провадження № 14-505цс19).

З матеріалів заяви слідує, що ОСОБА_1 просить встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житло від 14.06.1993 на квартиру АДРЕСА_1 , яке видане Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно розпорядження від 14.06.1993 за № 10269, яке зареєстроване у МБТІ та записано в реєстровій книзі під № 505 стр. 46 книж27 пр 13.08.1993.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одесі помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.01.2004.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України.

Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19.

Відтак, суд дійшов висновку, що вимога заяви про встановлення факту належності померлій особі правовстановлюючого документа не може бути предметом розгляду в порядку окремого провадження.

Що стосується вимоги заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявникові, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

За правилами частини четвертої статті 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 2 частини 4 статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Оскільки у заяві ОСОБА_1 об`єднано вимоги, одна з яких, а саме про встановлення факту належності померлій особі правовстановлюючого документа, не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, чим порушено правила об`єднання вимог, суд дійшов висновку про повернення заяви заявнику.

Окрім того, суд зауважує, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185, 293, 294, 315, ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Одеська міська рада) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Т. Ю. Федчишена