Справа №351/1122/21
Номер провадження №2/351/547/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

секретар Нагірняк В.М. ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Снятинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Снятинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що в 1994 р. році померла ОСОБА_4 , яка являється бабусею позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка являється матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_1 , який являється батьком позивача. Після смерті останній залишилось спадкове майно.

Станом на 15.04.1991 р. в господарстві за адресою АДРЕСА_1 були прописані і проживали: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - батько позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла в 1994 р. бабуся позивача, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 )- мама позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - дружина позивача, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - дочка позивача.

Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали вищезазначені особи, отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Ніхто крім позивача не претендує на вказане господарство. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за померлими, однак отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що позивач не надав правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності на вищезгаданий житловий будинок, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задоволити, а справу просив розглядати за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує.

Представник Снятинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їхнього представника, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого на ОСОБА_4 , слідує, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .

З свідоцтва про народження НОМЕР_1 , видано на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слідує, що батька останнього записано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до дозволу на право виконання будівельних робіт ОСОБА_4 , надано дозвіл приступити до будівництва 1-о поверхового індивідуального житлового будинку за проектом ІФ-02 та інших будівель згідно з планом забудови на земельній ділянці по АДРЕСА_2 . На підставі рішення виконкому Снятинської районної Ради народних депутатів від 14.05.1986 р. №116 та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального житлового будинку, нотаріально посвідченогоза реєстром № 6/194 від 20.09.1986 р.

З довідки від 07.08.2021 р. №149/90, виданої виконавчим комітетом Снятинської міської ради, слідує, що станом на 15.04.1991 р. згідно з записом в погосподарській книзі №16, особовий рахунок № НОМЕР_2 (колгоспний двір) проживали в господарстві і вели спільно селянське господарство: померлий - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Після смерті ОСОБА_4 головою двору став син ОСОБА_4 , а після смерті ОСОБА_4 головою двору став син ОСОБА_1 на даний час за житловим будинком числиться земельна ділнка для обслуговування житлового будинку та споруд в розмірі 0,22 га та для ведення особистого селянського господарства 0, 95 га. На день смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) крім померлого в господарстві були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_1 , 1960 р.н., невістка ОСОБА_2 , 1966 р.н., онука ОСОБА_3 , 1987 р.н., правнука ОСОБА_7 , 2007 р.н., правнук ОСОБА_8 , 2014 р.н. заповіт від імені ОСОБА_4 у виконкомі Тучапської сільської ради посвідчувався за №13 від 25.08.2010 р. і не змінювався.

Постановою від 03.06.2021 р. №918/02-31, державним нотаріусом Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителю с. Тучапи, Снятинського району, Івано-Франківської області, у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки спадкоємець ОСОБА_1 не надав правовстановлюючий документ на спірний житловий будинок, який би підтверджував право власності спадкодавця на вищезгаданий будинок.

З довідки від 03.06.2021 р. №916/02-14, виданої державним нотаріусом, слідує, що після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживала с. Тучапи, Снятинського району, Івано-Франківської області спадкоємцем на все майно за законом є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель с. Тучапи Снятинського району, Івано-Франківської області.

З довідки від 03.06.2021 р. №917/02-14, виданої державним нотаріусом, слідує, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживав в с. Тучапи, Снятинського району, Івано-Франківської області заведена спадкова справа за № 167/2021 на підставі про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом №472 від 19.05.2021 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя с. Тучапи, Снятинського району, Івано-Франківської області. Заяв від інших спадкоємців не надходило.

З звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями, що в АДРЕСА_1 , відповідає будівельним нормам, санітарно-екологічним нормам та правилам, протипожежним нормам та правилам, що забезпечують безпечну для життя та здоров`я людей експлуатацію об`єкта.

З свідоцтва про народження НОМЕР_3 , виданого на ОСОБА_6 слідує, що батьками останньої записано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 05.11.2004 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « ОСОБА_10 » присвоєно прізвище « ОСОБА_10 ».

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_5 , виданого на ОСОБА_1 , вбачається, що батьками останнього записано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

З свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_6 , виданого на ОСОБА_5 слідує, що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до заповіту від 25.08.2010 р. посвідченого секретарем Тучапської сільської ради, ОСОБА_4 заповів все своє майно на користь ОСОБА_1 .

З свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_7 , виданого на ОСОБА_4 слідує, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_11 04.05.1983 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « ОСОБА_12 » присвоєно прізвище « ОСОБА_13 ».

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що оскільки спірний житловий будинок належав колгоспному двору, в якому станом 15.04.1991 р. прописані і проживали: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - батько позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла в 1994 р. бабуся позивача, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 )- мама позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - дружина позивача, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - дочка позивача, отже кожному зокрема належало по 1/6 частині спірного будинку, однак частки в кологоспоному дворі не визначені. Спадкоємцем частки ОСОБА_4 згідно заповіту, та частки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - став позивач, який після смерті останніх вступив в управління спадковим майном, інших спадкоємців немає, і отже є таким, що прийняв спадщину, а не визначеність часток не є підставою для відмови у захисті права позивача, а тому є підстави для визнання за позивачем права власності на 4/6 частини спірного житлового будинку, що по АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ігор СЕГІН