Провадження № 2/643/1507/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 10193 грн. 53 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 23.05.2014. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua , складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитуванні в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до виявленого бажання відповідачу відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитку картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме, зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, який він повинен сплачувати протягом терміну дії картки. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 30.09.2020 має заборгованість у розмірі 10193 грн. 53 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредита - 6877 грн. 47 коп., у тому числі заборгованість за поточним тілом кредита - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредита - 6877 грн. 47 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 0,00 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 1437 грн. 53 коп.; комісії - 0,00 грн.; пені - 1878 грн. 53 коп.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою судді від 04.11.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг 23.05.2014 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.13).

На підставі укладеного договору позивачем відповідачу видані наступні картки: 23.05.2014 № НОМЕР_4 терміном дії - квітень 2018; 12.10.2015 № НОМЕР_5 терміном дії - жовтень 2019; 20.03.2019 № НОМЕР_1 терміном дії - жовтень 2022 (а.с.12).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , 23.05.2014 відкритий кредитний рахунок та встановлений кредитний ліміт до 0,00 грн.; 25.05.2014 збільшення кредитного ліміту до 2100,00 грн.; 24.05.2017 збільшення кредитного ліміту до 5000,00 грн.; 01.09.2019 - зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн. (а.с.11).

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № б/н від 23.05.2014 банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси.

З наданого розрахунку заборгованості та інформації про рух коштів вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, розраховувався в терміналах, здійснював перекази, вносив кошти на погашення заборгованості, по 17.04.2019 включно.

Відповідач свої зобов`язання за договором від 23.05.2014 належним чином не виконав.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 30.09.2020 складає 10193 грн. 53 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредита - 6877 грн. 47 коп., у тому числі заборгованість за поточним тілом кредита - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредита - 6877 грн. 47 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 0,00 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 1437 грн. 53 коп.; комісії - 0,00 грн.; пені - 1878 грн. 53 коп.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредита, у тому числі за простроченим тілом кредиту у розмірі 6877 грн. 47 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню, проте в частині вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, та пені, підстави для задоволення позову відсутні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У заяві позичальника від 23.05.2014 не зазначені процентна ставка, порядок та суми нарахування пені за порушення виконання зобов`язання.

Посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку суд відхиляє, оскільки вони не підписані боржником.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Також Банком надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з ними, підписуючи заяву від 23.05.2014, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, пені та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XIIпро повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів банку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23.05.2014 шляхом підписання заяви.

Також, передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 1437 грн. 53 коп., за процентною ставкою, згідно наданого розрахунку 84% річних, посилаючись на впровадження змін до п.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що почали діяти з 01.03.2019.

Позивач не надав суду окремого розрахунку процентів за ст. 625 ЦК України і не зазначив періоду їх нарахування. Разом з тим, платіж по ст. 625 ЦК України нараховувався позивачем на прострочене тіло кредиту, починаючи з 01.12.2019 по 31.07.2020.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, Велика Палата Верховного Суду 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 вказала на існування двох різних значень терміну «користування чужими грошовими коштами». Перше це отримання боржником можливості правомірно платити кредитору борг протягом визначеного часу. Друге значення прострочка грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, однак неправомірно не платить їх.

Велика Палата ВС прийшла до висновку, що наслідком неправомірного користування чужими коштами, тобто прострочки виконання грошового зобов`язання (як договірного так і не договірного), є нарахування процентів річних у відповідності до ч. 2 статті 625 ЦК України. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати виплату процентів, розмір яких визначено законом або договором за правилами ч. 1 статті 1048 ЦК України.

Враховуючи викладене, визначальним у застосуванні наведених вище норм є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто настає прострочення виконання зобов`язання. До цього моменту можливо нарахування процентів як плати, згідно до частини першої статті 1048 ЦК України, після цього моменту нараховуються проценти річні у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України.

Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору у вигляді заяви-анкети вбачається, що він не містить строку повернення кредиту (користування ним), а тому в суду відсутні підстави стверджувати про прострочення повернення суми та можливість застосування положень ст.625ЦК України (підставою застосування якої є прострочення сплати боргу).

У даному випадку кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом є термін дії картки, та як вбачається з наданої позивачем довідки, строк дії картки, виданої банком відповідачу - жовтень 2022.

З огляду на зазначене, підстави нарахування процентів річних у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, відсутні

У зв`язку з наведеним суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6877 грн. 47 коп.

Підстави для задоволення решти позовних вимог відсутні з вищевикладених підстав.

При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. (а.с.1)

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (67,47%) та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1418 грн. 22 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 141, 247 ч.2, 264-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: м. Київ 01001, вул. Грушевського 1Д, , рах. № НОМЕР_3 , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.05.2014, що утворилась станом на 30.09.2020 та складається з заборгованості за тілом кредиту, у тому числі простроченим тілом кредиту у розмірі 6877 (шість тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 47 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1418 (одну тисячу чотириста вісімнадцять) грн. 22 коп., а всього стягнути 8295 (вісім тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн. 69 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Поліщук