ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4856/21
Провадження № 2/210/1716/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"11" листопада 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернувся 03.09.2021 року до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.12.2018 року в сумі 219152,93 гривень та судові витрати у справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 22.12.2018 року, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Взятих на себе зобов`язань відповідач не виконує, у зв`язку з чим, станом на 16.08.2021 року виникла заборгованість у розмірі 219152,93 гривень.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлявся за зареєстрованою в установленому порядку адресою про перебування в провадженні суду даної справи. Станом не день розгляду справи відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2018 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої відповідач погодився, що вказана Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с.13).

Також, 22.12.2018 року відповідачем підписаний Паспорт споживчого кредиту (а.с.15-18).

З довідки щодо видачі кредитних карток вбачається, що позивачем 22.12.2018 року відповідачу видано платіжну картку НОМЕР_1 зі строком дії до 12/19 (а.с. 12).

Як слідує з довідки про зміну умов кредитування, за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт 22.12.2018 року встановлено 200000,00 грн., в подальшому кредитний ліміт зменшено до 192500,00 грн., 03.01.2020 року до 0,00 грн. (а.с. 11).

Свої зобов`язання позивач виконав, що підтверджується випискою про рух коштів на рахунку відповідача ОСОБА_1 , з якої вбачається , що відповідач користувався кредитними коштами (а.с.8-10).

При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно із цією статтею ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач ОСОБА_1 здійснював повернення кредитних коштів не в повному обсязі, у зв`язку з чим за розрахунками позивача станом на 16.08.2021 року, утворилась заборгованість 219152,93 грн. , яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 182327,40 грн., заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом 36825,53грн. , що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.6,7).

На підтвердження заявлених вимог позивачем також надано виписку з особового рахунку клієнта ОСОБА_1 , яка відповідно до п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566 - є регістром аналітичного обліку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Дослідивши виписку з рахунку клієнта ОСОБА_1 за договором б/н станом на 17.08.2021 року, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, наданими йому банком за договором б/н від 22.12.2018 року . За спірний період позивачем використано 228 987,17 грн. кредитних коштів, на повернення кредитних коштів внесено 120 415,29 грн.

Нарахування позивачем заборгованості за тілом кредиту частково здійснено АТ КБ «Приватбанк» шляхом списання з карткового рахунку відсотків за користування кредитним лімітом 100 410,84 грн., нарахованих за овердрафт відсотків 37,74 грн., щомісячної комісії за обслуговування картки 4200,00 грн., плати за несвоєчасне погашення ліміту 5932,47 грн., ( загальна сума 110581,05 грн.) , що не є фактично використаними позичальником коштами та не може вважатися складовою заборгованості за тілом кредиту.

Відтак, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 120 415,29 грн. (228 987,17-120 415,29 =120 415,29 ).

Позивач також просить стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом 36825,53 грн.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Однак, Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 22.12.2018 року, підписана ОСОБА_1 не містить розміру відсотків, які нараховуються банком за користування кредитом.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано Умови та правила надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування преміальних карт Platinum, MC WorldElite , VISA Infinite, MC World BlackEdition, в яких визначено порядок та розмір нарахування відсотків за користування кредитом, проте вони не підписані відповідачем (а.с.15-63).

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Умов та Правил, Витяг з тарифів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Отже, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин, 22.12.2018 року, до моменту звернення до суду із вказаним позовом 03.09.2021 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Також, суд не може взяти до уваги Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту.

Відтак, Паспорт споживчого кредиту не може бути прийнятий судом в якості належного доказу умов укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема погодженої між сторонами ціни договору у вигляді розміру процентів, які зобов`язався сплатити позичальник за користування отриманим кредитом, а також пені та інших обов`язкових платежів, оскільки відповідно до норм Закону України «Про споживче кредитування» (ст.9), Закону України «Про захист прав споживачів» вказаний документ є лише підтвердженням виконання позивачем встановленого законом для кредитодавця обов`язку надати позичальнику, як споживачу, інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

При цьому, в Паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем ОСОБА_1 22.12.2018 року, зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 06.01.2019 року та умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів (а.с. 16 зворот).

Отже, АТ КБ «Приватбанк» не надав суду жодного доказу щодо типу виданої відповідачу ОСОБА_1 кредитної картки, здійснивши нарахування відсотків виходячи з відсоткової ставки 3,1% на місяць, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом 36825,53 грн., оскільки нарахування такої заборгованості не підтверджено належними доказами.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, тому суд задовольняє позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 120 415,29 грн., в решті позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подається юридичною особою, судовий збір дорівнює 1,5 відсотку ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням того, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, згідно з п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь АТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду 1806,23 грн. (3287,29 х 120 415,29 /219152,93=1806,23) (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 77, 121, 141, 265, 354 ЦПК України, ст.ст.4, 5, 16, 536, 546, 549, 550, 551, 610, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (рах.№ НОМЕР_2 , МФО №305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 грудня 2018 року в розмірі 120 415,29грн. (сто двадцять тисяч чотириста п`ятнадцять гривень 29 копійок) заборгованість за тілом кредитом.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк ( рах.№ НОМЕР_2 , МФО №305299) судовий збір у розмірі 1806,23 грн. (одна тисяча вісімсот шість гривень 23 копійки).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ;

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн, зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Суддя: Н. Ю. Вікторович