Провадження №2-з/760/1/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

встановив:

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просить:

- накласти арешт (заборону) на вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб об`єкту нерухомості: квартири АДРЕСА_1 , що станом на день накладаня арешту належить ОСОБА_3 , та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, іншим особам вчиняти певні дії, а саме: будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомості: квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 389).

Заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2016 до 23.12.2020 ОСОБА_1 належало право власності на вищезазначену квартиру. Зазначена квартира, на час прийняття ОСОБА_4 спадщини за законом перебувала в іпотеці на підставі договору іпотеки від 02.08.2006 укладеного між АБ «Аваль» та ОСОБА_5 (спадкодавцем та майновим поручителем за кредитним договором).

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2015 стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 02.08.2006 в сумі 66704,84 доларів США. У травні 2018 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_3 є новим власником квартири.

Також зазначив, що станом на день набуття права власності у порядку спадкування за померлою ОСОБА_5 до відома ОСОБА_1 було доведено, що предмет нерухомості є предметом іпотеки. Проте старим кредитором та новим кредитором до відома ОСОБА_1 не доведено будь-якої інформації пов`язаної із зверненням стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що унаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки з подальшим відчуженням предмету іпотеки на користь третьої особи, іпотекодавця протиправно позбавлено права власності на нерухоме майно та зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог у разі їх задоволення.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України Постанова № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч.4 зазначеної статті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:

- необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, зі змісту заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову такої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання позивачем можливого рішення суду про задоволення майбутнього позову не вбачається.

Доводи представника ОСОБА_1 в обґрунтування забезпечення позову до пред`явлення позову ґрунтуються лише на його припущеннях, не доведено співмірність заходу забезпечення позову з пред`явленим майбутніми позовними вимогами.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Однак заявник не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про реальну загрозу відчуження квартири, при наявності на розгляді у суді цивільного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованності.

Посилання представника заявниці, як на підставу задоволення заяви про забезпечення позову до подачі позову, на те, що вказана квартира може бути відчужена на користь інших осіб до винесення рішення у справі за позовом, який ще не поданий до суду, не може бути прийнята судом до уваги, так як заявником не доведено та не надано доказів імовірності утруднення виконання або невиконання майбутнього рішення суду в разі невжиття зазначених заходів забезпечення позову, а також те, що застосування заходів забезпечення позову до подачі позову є ефективним захистом прав заявника.

При цьому, слід зазначити, що обраний заявником спосіб захисту, у разі задоволення зазначеної заяви, через призму забезпечення судом збалансованості інтересів сторін, порушить права особи - власника майна щодо вільного розпорядження його майном.

Враховуючи вищевикладене, а також принципи здійснення цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що заява не достатньо обґрунтована, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду не вбачаються, висновок про обґрунтованість припущення про наміри відчуження об`єкту нерухомого майна є передчасним, відтак заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню до подачі позову до суду та за наведеного обґрунтування заяви.

Керуючись ст.ст.149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя - Г.О. Козленко