29.10.2021 Провадження №2/389/305/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді -Українського В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гой І.С.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Перемот О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу суду міста Знам`янка Кіровоградської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору секретар Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Кулик Сергій Іванович, про визнання заповіту нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину у вигляді відновлення дійсності попереднього заповіту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати нікчемним заповіт, кладений 02.08.2017 від імені ОСОБА_5 , посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Куликом Сергієм Івановичем 02.08.2017 і зареєстрований в реєстрі за № 137, застосувати наслідки недійсності такого правочину та скасувати його державну реєстрацію.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті останньої державним нотаріусом Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області відкрита спадкова справа № 234/2019. За життя ОСОБА_5 склала заповіт посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Куликом С.І. 25.02.2016 зареєстрований в реєстрі за № 27. Даним заповітом ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3 дві належні їй земельні ділянки кадастровий номер 0:02:002:0847 та :02:000:0846, ОСОБА_4 належний їй житловий будинок в АДРЕСА_1 . Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини позивач дізналася про існування іншого заповіту складеного 02 серпня 2017 року від імені ОСОБА_5 посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Куликом С.І. 02.08.2017 зареєстрований в реєстрі за № 137. Даним заповітом ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3 належну їй земельну ділянку кадастровий номер 0:02:002:0847, ОСОБА_4 належний їй житловий будинок в АДРЕСА_1 та належну їй земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0846.

Заповіт складений 02.08.2017 від імені ОСОБА_5 позивач вважає нікчемним з наступних підстав: по формі та посвідченню не відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема ст. 37 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року за № 3306/5. У заповіті не вказано місце його підписання. Заповідачу не було роз`яснено зміст ст.ст. 1241, 1307 ЦК України. В посвідчувальному записі заповіту не вказана адреса здійснення посвідчувального запису; не зазначено часу прочитання заповіту уголос до його підписання.

Так, незважаючи на імперативну норму, яка зобов`язує роз`яснити заповідачу зміст конкретних норм законодавства посадовою особою органу місцевого самоврядування не було роз`яснено зміст ст.ст. 1241, 1307 ЦК України та не зазначено у тексті заповіту. Оспорюваний заповіт посвідчено поза приміщенням сільської ради через хворобу заповідача, однак точне місце, зокрема адреса посвідчення заповіту, в тексті заповіту не вказані, що суперечить вимогам ч.1 ст.1247 ЦК України; не зазначено часу прочитання заповіту уголос до його підписання. Посвідчувальний напис суперечить змісту заповіту, а саме: зміст заповіту (абзац 6): «... У зв`язку з поганим зором, заповіт мені прочитано вголос секретарем сільської ради Куликом Сергієм Івановичем та моїми свідками...», так як в посвідчувальному написі: «...Заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання..».

Заповіт - правочин, для дійсності якого закон вимагає обов`язкового дотримання встановленої форми та посвідчення.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, посадовою особою органу місцевого самоврядування, був порушений порядок посвідчення заповіту та допущено порушення вимог щодо форми заповіту, а отже заповіт є нікчемний.

Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечила проти задоволення позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. Заперечення мотивувала тим, що вказані позивачем у позовній заяві недоліки не входять до переліку підстав, зазначених у ч. 1 ст. 1257 ЦК України та не тягнуть за собою нікчемності заповіту, складеного та посвідченого секретарем Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Куликом Сергієм Івановичем, зареєстрованому в реєстрі за № 137. Форма даного різновиду правочину визначена ст. 205, ст. 1251 ЦК України дотримана. Загальні вимоги, які необхідні для чинності заповіту при його складанні та посвідченні дотримано, а невідповідність оспорюваного заповіту деяким вимогам щодо його форми та змісту є формальними порушеннями, що не спростовують волевиявлення спадкодавця. Повноваження секретаря Дмитрівської сільської ради Кулик С.І. на посвідчення заповіту підтверджені належним чином, але відповідь, надана на запит адвоката Дмитрівською сільською радою до позовної заяви ОСОБА_3 не долучена. Тому підстав для задоволення позову ОСОБА_3 у суду немає.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просять їх задовольнити з мотивів невідповідності посвідчу вального напису в заповіті здійсненого секретарем сільської ради.

Відповідач та його представник просять відмовити в задоволенні позову так як невідповідність посвідчу вального напису не впливає на зміст заповіту та волевиявлення заповідача..

Третя особа в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні суду пояснили, що вони були присутні при посвідченні заповіту, секретера сільської ради від`їздив для викладення текстового формату заповіту, крім того при складанні заповіту особи на яку він складався не було. Заповідач ОСОБА_5 дійсно була з вадами зору, тому секретар зачитував заповіт вголос, своє волевиявлення заповідач висловлювала чітко , підписувались за неї так як погано бачила.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_5 25.02.2016 заповіла ОСОБА_3 належну їй земельну ділянку площею 4,6658 га, кадастровий номер 0:02:002:0847, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області та належну їй земельну ділянку площею 4,85 га, кадастровий номер :02:000:0846, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області; ОСОБА_4 належний їй житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1 . Заповіт підписаний особисто заповідачем та посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Куликом С.І. 25.02.2016 зареєстрований в реєстрі за № 27.

Згодом ОСОБА_5 02.08.2017 заповіла ОСОБА_3 належну їй земельну ділянку площею 4,6658 га, кадастровий номер 0:02:002:0847, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області; ОСОБА_4 належний їй житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1 та належну їй земельну ділянку площею 4,85 га, кадастровий номер :02:000:0846, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Заповіт підписаний від імені заповідача на її особисте прохання та за її дорученням ОСОБА_8 та посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Куликом С.І. 02.08.2017 зареєстрований в реєстрі за № 137. Заповіт складений та прочитаний в присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які посвідчили, що текст заповіту прочитано вголос і відповідає дійсним намірам заповідача, ствердили, що стан здоров`я заповідача не викликає сумніву в тому, що він адекватно сприймає посвідчення заповіту на користь обумовленого ним спадкоємця і робить це вільно.

Повноваження секретаря Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області підтверджуються рішенням виконавчого комітету сільської ради № 91 від 30 листопада 2015 року «Про призначення відповідальної посадової особи за вчинення нотаріальних дій».

Відповідно до реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Дмитрівської сільської ради встановлено, що запис № 137 від 02.08.2017 свідчить про вчинення сільською радою нотаріальної дії, а саме посвідчення заповіту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Запис № 138 від 02.08.2017 свідчить про здійснення підпису ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповіту, складеного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на прохання останньої в двох примірниках.

Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 03.07.2020 № 841 та витягу з погосподарської книги №1 сільської ради встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 разом з донькою ОСОБА_4 та зятем ОСОБА_10 .

Довідка, видана сімейним лікарем Дмитрівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 43 від 22.05.2020 свідчить про те, що ОСОБА_5 знаходилася на «Д» обліку з приводу: хронічна ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертонічною хворобою ІІІ ст.

Знам`янською районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 11.11.2019 заведена спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , номер у спадковому реєстрі 65030956, номер у нотаріуса 234/2019. Із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивач вважає останній заповіт складений ОСОБА_5 недійсним як такий, що складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. А саме у заповіті не вказано місце його підписання, заповідачу не було роз`яснено зміст ст.ст. 1241, 1307 ЦК України, в посвідчувальному записі заповіту не вказана адреса здійснення посвідчувального запису, не зазначено часу прочитання заповіту уголос до його підписання.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст. 89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно із статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування.

Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права.

Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача.

Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача.

Заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Згідно з частиною другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то він є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Спеціальною нормою, яка регламентує підстави визнання заповіту недійсним або нікчемним є приписи статті 1257 ЦК України.

Відповідно до ст. 1257 ЦК, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Відповідно до частин другої, третьої, четвертої ст. 1254 ЦПК України заповідач має у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

На дату складення оспорюваного заповіту вимоги до його форми та порядку посвідчення були визначені главою 85 книги шостої ЦК України, Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 (далі - Порядок).

Відповідно до частин першої - третьої та четвертої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє (частина четверта статті 207 ЦК України)

Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У тексті заповіту заносяться відомості про особу свідків.

За змістом статті 37 Закону України «Про нотаріат», пункту 1.2. розділу І Порядку, зараз і надалі у редакції чинній на час складання спірного заповіту, право посвідчувати заповіти у сільських населених пунктах надано уповноваженим посадовим особам органів місцевого самоврядування. Статтею 1251 ЦК України також передбачено, що у разі відсутності у населеному пункті нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням точного місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому (пункти 1.1., 1.4. розділу ІІІ Порядку).

Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.3 розділу II зазначеного Порядку, відповідно до якого у разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Копія документа, за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування.

При посвідченні заповітів та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії (пункт 2.4. розділу ІІ Порядку).

Обставин про те, що волевиявлення заповідача ОСОБА_5 при посвідченні заповіту від її імені 02.08.2017 не було вільним та не відповідало її волі, не встановлено. Свідком ОСОБА_7 підтверджено, що заповіт посвідчувався за місцем проживання заповідача в їх присутності та підписаний ОСОБА_8 за дорученням ОСОБА_5 через поганий зір. Довідка закладу охорони здоров`я свідчить про наявність у заповідача хвороб, які могли перешкоджати її з`явленню до приміщення органу місцевого самоврядування для посвідчення заповіту. Також свідками та самим заповітом доведено, що текст заповіту прочитаний вголос заповідачу до його підписання.

Таким чином, сама по собі відсутність вказівки у посвідчувальному написі на конкретне місце посвідчення заповіту, а також не зазначення часу прочитання заповіту уголос до його підписання, не свідчить про дефект форми заповіту та його недійсність у зв`язку з цим.

Крім того, вказівка в заповіті (абзац 6) про прочитання заповіту заповідачу вголос секретарем сільської ради ОСОБА_6 та її свідками у зв`язку з поганим зором, а в посвідчувальному написі про прочитання заповіту повністю уголос заповідачем до його підписання, свідчить про можливу механічну описку, так як заповіт був виготовлений друкарським способом за допомогою комп`ютерної техніки та не спростовує і не заперечує наявність волевиявлення заповідача на розпорядження своєю власністю на випадок смерті. Крім того, свідком ОСОБА_8 підтверджено, що заповіт прочитаний заповідачу вголос секретарем сільської ради Куликом Сергієм Івановичем, а також заповідач самостійно прочитала заповіт до його підписання в силу своїх можливостей.

У цивільному законодавстві нікчемність правочинів передбачена у випадках, встановлених законом, підстав для чого у наведеній ситуації не вбачається.

Недійсність заповіту з мотивів розширювального розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, матиме наслідком порушення принципу свободи заповіту.

При цьому, враховуючи, що за розташуванням вказана стаття є останньою у главі 85 ЦК України про спадкування за заповітом, за правилами розміщення правових норм стаття 1257 встановлює правові наслідки саме тих вимог, які викладені до форми та посвідчення заповіту у главі 85 ЦК України.

Виходячи з наведеного недотримання будь-яких інших вимог не може мати наслідком недійсність заповіту на підставі частини першої статті 1257 ЦК України.

Тобто контекстуальний аналіз частини першої статті 1257 ЦК України у смисловому зв`язку з іншими нормами дає підстави вважати, що порушеннями вимог до форми і посвідчення заповіту є лише ті, які прямо зазначені у главі 85 ЦК України, її статтях 1247-1249, 1253.

Аналіз цих статей дає змогу констатувати, що законодавець висуває такі вимоги до форми заповіту: письмова з нотаріальним посвідченням.

Проте допускаються й інші способи посвідчення заповіту, враховуючи численні обставини, які законодавець покладає в основному для можливості їх застосування.

Ці обставини в сукупності свідчать про те, що вони беруться до уваги як об`єктивні перешкоди до запрошення нотаріуса посвідчити заповіт.

Водночас наведені у зазначених вище статтях правові механізми доводять, що вони розраховані на те, щоб остання воля заповідача була виражена вільно і не виникло б жодного сумніву в цьому.

Саме тому вони можуть бути віднесені до порядку посвідчення заповіту.

Отже, форма заповіту має бути письмова, а порядок його посвідчення - різний: насамперед нотаріусом з додержанням вимог статей 1248, 1249 ЦК України, посадовою особою органів місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України); іншими посадовими особами, зазначеними у частинах першій-шостій статті 1252 ЦК України, з додержанням вимог частини сьомої цієї статті.

У цивільному законодавстві нікчемність правочинів передбачена у випадках, встановлених законом, підстав для чого у наведеній ситуації не вбачається.

Недійсність заповіту з мотивів розширювального розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, матиме наслідком порушення принципу свободи заповіту.

Кваліфікація заповіту як нікчемного з підстав, які не передбачені а ні частиною першою статті 1257 ЦК України, а ні взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує це вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту, оскільки сталася смерть заповідача.

Визнання заповіту нікчемним без встановлених законом підстав позбавляє особу, яка набула у власність майно в порядку спадкування, права мирного володіння своїм майном (стаття 1 протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). А в разі, якщо особа мала його набути, то правомірного очікування цього.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17 (провадження № 61-173цс20).

З огляну на викладене, суд вважає, що допущені недоліки при складанні заповіту не є суттєвими, і вони не можуть бути наслідком визнання заповіту нікчемним. Форма заповіту відповідає загальним вимогам, які ставляться до форми заповітів в ст.1247 ЦК України і допущені недоліки при його складанні не свідчать про його нікчемність. Частина 2 ст.1257 ЦК України вказує, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Проте, позивач не довів суду належними і допустимими доказами, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Отже суд вважає, що підстав для задоволення позову не має.

Щодо розподілу судових витрат суд вважає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 3, ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові втрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, повноваження представника відповідача адвоката Перемот О.Г. підтверджуються угодою про захист та надання правничої допомоги від 04.06.2020. На підтвердження наданих адвокатом послуг надано акт приймання виконаної роботи від 16.07.2020 та розрахункову квитанцію № 646782 від 04.06.2020 на загальну суму 8000 грн. Таким чином, стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн.

Також відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір залишити на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору секретар Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Кулик Сергій Іванович, про визнання заповіту нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину у вигляді відновлення дійсності попереднього заповіту - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 травня 2020 року в праві 2-з/389/10/20, ЄУН 389/1247/20.

Судові витрати понесені позивачем, а саме судовий збір в розмірі 840,80 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень, покласти на позивача.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП .

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору секретар Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Кулик Сергій Іванович місце знаходження с. Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області площа Перемоги,4.

Повний текст рішення складений 09.11.2021.

Суддя В.В. Український