Справа № 449/1221/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2021 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

судді Гуняк О.Я.,

за участі секретаря судових засідань: Кісіль С.З.,

представника позивача: Барабаша В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та Перемишлянський відділ Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТзОВ «Веллфін», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та Перемишлянський відділ Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вважає, що виконавчий напис №92398, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.15.07.2021року щодо звернення стягнення заборгованості в сумі 319 333 грн. за кредитним договором №430033 від 11 квітня 2018 року, укладеним з ТзОВ «ВЕЛЛФІН» вчинений без дотримання вимог, встановлених Законом України Про нотаріусом та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Зазначив, що спірний виконавчий напис вчинено з пропуском трирічного строку, встановленого ст. 88 ЗУ Про нотаріат, а заборгованість не є безспірною, адже навіть заборгованість за сумою кредиту становить не 8000грн, оскільки 03.08.2018р. ним здійснено проплату суми 4500грн при відсотках в розмірі 4320грн.

Вважає, що надання відповідачем неповної інформації та документів нотаріусу має наслідки порушення п.2.ч.1 ст. 49 ЗУ Про нотаріат та п.1 Глави 13 Порядку №296/5 при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису.

Звертає увагу, що попри припинення з 11.05.2018 року права нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом, відповідач продовжував нараховувати проценти до 01.03.2020р., після чого звернувся до нотаріуса, не надавши відповідний розрахунок заборгованість. Окрім цього, не надав нотаріусу оригінал договору, а нотаріус вчинив виконавчий напис щодо електронного договору, що взагалі не передбачено законодавством. Окрім цього, як вбачається з п.1.3 договору №430033 від 11.04.2018року, строк повернення позики остаточно визначений до 11.05.2018р., тому оспорюваний виконавчий напис вчинений 15.07.2021року, тобто зі спливом строку, зазначеного у ст. 88 ЗУ Про нотаріат в порушення гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зазначив, що укладений між відповідачем та позивачем договір позики, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що суперечить вимогам п.1 Переліку документів, за яким звернення стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Окрім цього, законодавством не передбачено випадку вчинення виконавчого напису на електронному договорі. В обґрунтування позову покликається на вимоги ст.ст. 1,3,34,39,87,88 ЗУ Про нотаріат, глави 16 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом МЮУ від 22.02.2012р. №269/5 та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9398 від 15.07.2021 року вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з мотивів викладених в ньому, просив такий задовольнити.

Відповідач - ТзОВ «ВЕЛЛФІН» та треті особи в судове засідання не з`явились, хоча такі належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток (а.с.54). Тому, відповідно до 223 ЦПК України дану цивільну справу слід розглядати за відсутності вказаних осіб.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,4 ЦК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Судом встановлено, що позивач 11 квітня 2018 року уклав кредитний договір №430033 з ТзОВ Веллфін в сумі 8000 гривень (а.с. 16-24).

Згідно п. 1.2.,1.3 Договору позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця, за умови ідентифікації Позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Строк позики за цим Договором складає 30 (тридцять)днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків.

Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст.34 закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст.87 закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

Статтею 88 Закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш як 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більш як один рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з пп. 2.1 п.2 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно п.п.3.1., 3.2., 3.5 цієї Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, та передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України № 1172 від 29 червня 1999 pоку, п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин» для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитним правовідносин, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Отже, за змістом наведених норм вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не вирішує спорів про право, а відтак вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні можуть бути оскаржені до суду особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можливе не лише з підстав недотримання нотаріусом порядку та процедури вчинення виконавчого напису, а також у зв`язку із наявністю спору між кредитором та стягувачем щодо розміру заборгованості. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року при розгляді справи № 6-887цс17, предметом якої був спір про оспорення виконавчого напису, де суд вказав, що боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, згідно якої, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав (п.34 постанови).

Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Встановлено, що 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис за реєстраційним №92398 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором 430033 від 11 квітня 2018 року, який було укладено між ТзОВ Веллфін та ОСОБА_1

Сума заборгованості складає 319 333,00 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8000 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 311 333 грн. (а.с.26).

18.08.2021 року головним виконавцем Перемишлянського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кривуцькою Галиною Михайлівною відкрио виконавче провадження з виконання виконавчого напису №92398 виданого 15.07.2021року ПН Бучанського районного НОКО Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ ВЕЛЛФІН 3200083грн. заборгованості (а.с.28).

Постановою головного виконавця Перемишлянського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кривуцькою Галиною Михайлівною від 18.08.2021року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.30).

Судом встановлено, що подані документи непідтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що суперечить ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

З урахуванням викладеного, докладно проаналізував обставини справи, суд прийшов до висновку, що з документів, поданих ТОВ «ВЕЛЛФІН» до приватного нотаріуса заявлена до стягнення заборгованість не може вважатися безспірною. Приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. Нотаріусом не було з`ясовано чи дійсно на момент вчинення ним виконавчого напису позивач, як боржник, мав безспірну заборгованість перед стягувачем, зокрема він повинен був отримати виписку з рахунку боржника, яка може формуватися на підставі укладеного між сторонами договору банківського рахунку та видаватися виключно банківською установою. Як встановлено судом, ТОВ «ВЕЛЛФІН» не є банківською установою, а тому не міг надати нотаріусу виписку з банківського рахунку, оскільки між ним та позивачем не укладено та не могло бути укладено договору банківського рахунку. Нотаріусом було взято до уваги фактично розрахунок заборгованості наданий відповідачем, який не є випискою з рахунку за своєю суттю. Тому нотаріус не міг перевірити безспірність заборгованості позивача та встановити таку.

Окрім цього, згідно п. 1.3 договору строк повернення позики визначений 11.05.2018року, а виконавчий напис вчинений 15.07.2021 року , тобто зі спливом зазначеного строку.

Слід зазначити, що Укладений договір позики між ТзОВ Веллфін та позивачем не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконаню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що суперечить вимогам ст.ст. 87,88 Закону України Про нотаріат та Переліку документів, що стверджується правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Виконавчий напис здійснений з порушенням вимог закону та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9398 від 15.07.2021 рокувчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною.

Стягнути з ТОВ Вердикт Капілал на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: ТОВ Вердикт Капітал, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд.5; ЄДРПОУ: 36799749.

Третя особа: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, м. Вишневе, вул. Європейська,11/2

Трятя особа: Перемишлянський відділ Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Перемишляни, вул. Привокзальна,3

10 листопада 2021 року складено повне судове рішення

Суддя О. Я. Гуняк