Провадження №2-о/755/646/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Коваленко І.В.

при секретарі - Розпутній Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу у порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , про встановлення факту народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Ткаченко А.В. 04.11.2021 року звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, у якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі - громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку, у громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшої реєстрації факту народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану з отриманням відповідного свідоцтва, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України; відомості про батька дитини вказати відповідно до вимог частини першої статті 133 СК України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Донецьк Донецької області, Україна, ОСОБА_1 , перебуваючи з 30.08.2016 року у зареєстрованому шлюбі з громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народила хлопчика, ім`я якому батьки визначили, як « ОСОБА_3 », про що медичним закладом Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства, було видане медичне свідоцтво про народження №2216 від 21.10.2021 року. Медичний заклад, який видав медичне свідоцтво є незаконним органом, оскільки на час народження дитини м.Донецьк Донецької області є тимчасово окупованою територією і на її території немає жодного державного органу влади України, що унеможливлює отримання документу про народження дитини.

Оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнятим відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження, заявник просила задовольнити заяву.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09.11.2021 року відкрито провадження у справі.

Заявник та її представник Ткаченко А.В. у судове засідання не з`явилися, представник заявника подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи провести без його участі та участі заявника.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином; представник Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідно до фактичних обставин справи.

Враховуючи те, що сторони у судове засідання не з`явились, суд, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши надані заявником докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до паспортних даних заявник ОСОБА_1 (мати дитини), ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-8).

Відповідно до паспортних даних, заінтересована особа ОСОБА_2 (баткьо дитини), ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9-10).

Як убачається з матеріалів справи, з 30 серпня 2016 року заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №584, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 від 30.08.2016 року. (а.с.11)

Згідно медичного свідоцтва про народження № 2216 від 21 жовтня 2021 року, виданого лікарем Донецького республіканського центру охорони материнства та дитинства ОСОБА_6 (місцезнаходження медичного закладу: м. Донецьк, вул.Панфілова, 3 ), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 народила хлопчинка вагою 3500,00 г (а.с. 4).

29 жовтня 2021 року, на підставі медичного свідоцтва, Київським відділом записів актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видано свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю дитини зазначено ОСОБА_1 , батьком - ОСОБА_2 (а.с.12).

Згідно розпорядження від 07 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження", до такого населеного пункту віднесено м. Донецьк Донецької області, на території якого розташована Донецький республіканський центр охорони материнства та дитинства та Київський відділ записів актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки.

Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким доведено до відома громадян України, державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, їх посадових і службових осіб, що будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 02 листопада 2014 року, які проводилися в окремих районах Донецької та Луганської областей є такими, що утворені, обрані, сформовані, призначені і діють усупереч Конституції та законам України, а також зобов`язано Кабінет Міністрів України вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.

Відповідно до статті 1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VІІ) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Частиною 2 статті 4 Закону № 1207 -VІІ визначено, що правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до частин другої, третьої, четвертої статті 9 Закону № 1207 -VІІ будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Частиною першою статті 17 Закону № 1207 -VІІ визначено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Отже, судом встановлено, що медичне лікарське свідоцтво про народження № 2216 від 21 жовтня 2021 року, а також свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 від 29 жовтня 2021 року видані органами, які створені та діють у порядку не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК Україна державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть.

Згідно ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Порядок реєстрації народження дитини регламентовано «Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» (затверджено Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р.)

Відповідно до вказаних Правил, підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о, затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545).

Так, п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження дитини жінкою.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно із пунктом 7 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до частини третьої статті 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Згідно листа Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 985/0/208-21 від 22 квітня 2021 року звернута увагу місцевих загальних та апеляційних судів на те, що під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Згідно із частиною першою статті 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч. 3 ст. 144 СК України реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їх згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 СК України, ім`я дитини визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 СК України по батькові дитина визначається за іменем батька.

У зв`язку з чим, визначення імені дитини, її прізвища та по-батькові, буде здійснюватися заявником при реєстрації дитини в органах реєстрації актів цивільного стану, а не судовим рішенням, а тому вимоги заявника в цій частині задоволенню не підлягають.

При ухваленні рішення суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін навіть, якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Отже, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Таким чином, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , будучи громадянкою України і зареєстрованою на території України, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину чоловічої статі на тимчасово окупованій території у м. Донецьку, про що їй було видане лікарське свідоцтво, яким засвідчено такий факт.

Оскільки неможливо провести реєстрацію народження дитини органом державної реєстрації актів цивільного стану, законом не встановлено іншого порядку отримання свідоцтва про народження дитини, з метою забезпечення прав, свобод та законних інтересів заявника, суд вважає необхідним встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , дитини чоловічої статі, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Донецьк Донецької області республіки Україна), батьки: громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Брянка Луганської обл., Україна, та громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Кадіївка Луганської обл. Україна.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 144-147 Сімейного кодексу України, статтями 9, 10, 12,. 19, 20, 81, 82, 141, 259, 263-265, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянкою України, уродженкою м. Брянка Луганської області, Україна, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , - дитини чоловічої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України в місті Донецьк Донецької області в Україні, для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах реєстрації актів цивільного стану України. Зазначити, що батько дитини є - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець м. Кадіївка Луганська обл., Україна, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повне рішення суду виготовлено 10 листопада 2021 року.

Суддя І.В.Коваленко