Справа № 510/1655/21
Провадження № 2/510/1417/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2021 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.,

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмову заяву.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту громадянки України ОСОБА_1 ; копія паспорту громадянки України ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; копія заяви ОСОБА_5 про відмову від спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 ; копія заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини; копія заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини; копія заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини; копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 ; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб ОСОБА_2 ; копія заповіту ОСОБА_4 від 21.12.2017р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.06.2007р.; копія витягу КП «РБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.06.2007р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 ; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.05.2013р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2013р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості спадкового майна; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.07.2021р.; копія спадкової справи № 227/2018 відкрита після смерті ОСОБА_4 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . За життя йому належав житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.06.2007р. та земельна ділянка площею 0,1994 га, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.05.2013р. Крім того, йому належала земельна ділянка площею 5,29 га, на підставі державного акту серії ЯБ № 905405.

На випадок смерті ОСОБА_4 розпорядився належним йому майном, 21.12.2017р. залишив заповіт на ім`я сторін по справі, а саме: позивачу заповів житловий будинок та присадибну земельну ділянку, а відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 земельну ділянку площею 5,29 га.

Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, сторони по справі (як спадкоємці за заповітом) звернулись до нотаріальної контори із завами про прийняття спадщини. За зверненням сторін нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на свою частку спадщини, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 21.07.2021р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_4 та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплене заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, сторони у справі є спадкоємцями за заповітом (ст. 1223 ЦК України). Згідно заповіту ОСОБА_4 від 21.12.2017р. заповів позивачу житловий будинок та присадибну земельну ділянку, а відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 земельну ділянку площею 5,29 га. Позивач подала до нотаріусу заяву про прийняття спадщини на свою частку спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у її діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову від 21.07.2021 р., у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав. Відповідачі на частку спадщини позивача не претендують не заперечують проти задоволення позовних вимог.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно, у зв`язку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на :

житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1

земельну ділянку площею 0,1994 га, кадастровий номер :02:002:0321, розташовану в с. Орлівка Ренійського району Одеської області, виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков