КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 357/8200/19 Головуючий у 1 інстанції: Цукуров В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни, про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування рішень державного реєстратора, припинення права оренди, витребування земельних ділянок з незаконного володіння та користування, внесення змін до договорів оренди землі, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Застосовані ухвалами суду заходи забезпечення позову скасовано.

У липні 2021 року представник відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення з посиланням на ст.133, 134, 137, 141 ЦПК України та просив суд стягнути з ТОВ «Олійникова Слобода» на користь відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» 25 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2021 року заяву задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Олійникова Слобода» на користь ТОВ Агрокомплекс «Узин» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Олійникова Слобода» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування додаткового рішення та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат.

Скаргу позивач обґрунтовував тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що ТОВ Агрокомплекс «Узин» не виконані вимоги, передбачені ч.1 ст.134 та

п.9 ч.3 ст.178 ЦПК України, а саме: не подано до суду відзив, в якому б було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, без поважних причин, тому в силу ч.2 ст.134 ЦПК України суд не мав правових підстав, передбачених ст.141 ЦПК України, для покладення витрат відповідача на позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів адвокат Марценюк Л.А. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

У своєму відзиві представник ТОВ Агрокомплекс «Узин» - адвокат Косяк В.М. також просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами Договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.06.2020 року та додаткової угоди від 09.11.2021 року до договору про надання правової допомоги від 30.06.2020 року розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником відповідача, а отже є визначеним. Крім того, суд зазначав, що представником відповідача - адвокатом Червінчиком Є.Е. складені та підписані від імені та в інтересах відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» процесуальні документи, завірені копії документів, представник Червінчик Є.Е. приймав участь у судових засіданнях, то витрати ТОВ Агрокомплекс «Узин» на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. є розумними, реальними і підтвердженими матеріалами справи.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч.ч.1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, 13.04.2021 року під час судових дебатів представник відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» заявив про те, що у зв`язку з розглядом даної справи відповідач поніс витрати на правничу допомогу та повідомив, що докази понесених судових витрат будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення (т.5 зворот а.с.146).

Так, 06.07.2021 року представником відповідача було направлено до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої надав копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.06.2020 року, копію додаткової угоди від 09.11.2020 року до договору про надання правової допомоги від 30.06.2020 року, детальний опис наданих послуг, акт приймання-передачі наданих послуг від 05.07.2021 року, копію платіжного доручення №1551 від 06.07.2021 року на 25 000 грн. та квитанції про направлення копій заяви іншим учасникам справи (т.5 а.с.168-174, 174, 175, 176-177, 178, 179).

Відповідно до умов п.1.1. Договору від 30.06.2020 року про надання правової (правничої) допомоги в порядку та на умовах, визначених Договором, адвокат приймає в провадження доручення клієнта на надання ТОВ Агрокомплекс «Узин» правової (правничої) допомоги (т.5, а.с174.).

За умовами п.2.1. цього Договору, за виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених п.1.1. даного Договору, ТОВ Агрокомплекс «Узин» зобов`язалось сплатити адвокату гонорар, розмір якого визначається за домовленістю між сторонами.

Пунктом 2.1. та 2.2. додаткової угоди від 09.11.2021 року до договору про надання правової допомоги від 30.06.2020 року передбачено, що вартість правничої допомоги за даним Договором у суді першої інстанції у справі №357/8200/19 становить 20 000 грн., за досягнення позитивного рішення у справі у суді першої інстанції клієнт сплачує адвокату додатковий гонорар («гонорар успіху»), розмір якого визначається за домовленістю між сторонами і складає 5 000 грн. (т.5, а.с.175).

Зважаючи на те, що за умовами Договору від 30.06.2020 про надання правової (правничої) допомоги та додаткової угоди від 09.11.2021 року до договору про надання правової допомоги від 30.06.2020 року, розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником відповідача, а отже він є визначеним.

Крім того, представником відповідача - адвокатом Червінчиком Є.Е. складені та підписані від імені та в інтересах відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» процесуальні документи, завірені копії документів, представник Червінчик Є.Е. приймав участь у судових засіданнях, то витрати ТОВ Агрокомплекс «Узин» на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. у зв`язку з розглядом даної справи є розумними, реальними і підтвердженими матеріалами справи.

Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У своєму клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» від 14.07.2021 року представник Позивача посилається на ч.2 ст.134 ЦПК України, відповідно до якої у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, та просить в ухваленні додаткового рішення щодо розподілу судових витрат відмовити.

Проте, у наведеній представником позивача нормі процесуального права передбачена можливість, тобто право, а не обов`язок суду відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. У той же час обґрунтування неспівмірності витрат, клопотання представника позивача не містить.

Частина 1 ст.134 ЦПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

На виконання наведеної норми процесуального закону представником відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» у першій заяві по суті було зазначено, що відповідач планує понести судові витрати за надання адвокатом Червінчиком Є.Е. правничої допомоги в сумі 25 000 грн. (т.5, а.с.97).

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури (рішення у справах «Walchli v. France» від 26.07.2007 року, «ТОВ «Фріда» проти України» від 08.12.2016 року).

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи принципи розумності, пропорційності та справедливості, суд першої інстанції вірно вважав за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу та стягнути з ТОВ «Олійникова Слобода» на користь ТОВ Агрокомплекс «Узин» понесені витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у заявленому розмірі 25 000 грн.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: