Дата документу 11.01.2021 Справа № 6-27/2006
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 6-27/2006 Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко А.І.
Провадження № 22-ц/807/39/21
У Х В А Л А

Іменем України

11 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Маловічко С.В. при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2006 року у справі за заявою ОСОБА_2 до зацікавлених осіб: Бердянської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про оголошення ОСОБА_4 померлим,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2006 року заяву задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , зазначивши себе правонаступником заявниці ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня вручення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

В обґрунтування клопотання було зазначено, що судом першої інстанції не було залучено її - ОСОБА_1 до участі у справі як правонаступника заявника - ОСОБА_2 .. Вказує, що копію оскаржуваного рішення вона - ОСОБА_1 отримала через свого представника - 14.07.2020року.

Але в матеріалах справи міститься заява адвоката Железняка В.С. від 18.12.2018р. про видачу копій рішень Бердянського міськрайонного суду за період 2002-2008рр. ( а.с. 51).

На вищевказаній заяві міститься відмітка Железняка В.С. про те, що копії рішень було отримано 21.12.2018 року.

До заяви про видачу копій рішень суду, ухвалених у цій справі, додано копію ордера від 19.12.2018р., згідно з яким адвокатом Железняком В.С.надається правова допомога ОСОБА_1 (а.с.52).

В апеляційній скарзі скаржник вказує про отримання копії рішення суду через іншого свого представника саме 14.07.2020 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 жодним чином не спростовуються дані щодо отримання копії оскаржуваного рішення її представником - адвокатом Железняком В.С. 21.12.2018 р.

Ухвалою судді Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2020 року причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2006 року визнані не поважними, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку із відсутності поважних причин для поновлення строку, надано скаржнику строк у десять днів з дня отримання копії ухвали для направлення до апеляційного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із викладенням інших поважних причин його пропуску, надання доказів на підтвердження дійсної дати отримання судового рішення та підтвердження правонаступництва, а також попереджено, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

04 січня 2021 року на виконання вимог ухвали Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2006 року.

В оновленій заяві від 04 січня 2021 року ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що у грудні 2018 року до адвоката Железняка В.С. звернувся її сусід - ОСОБА_6 , який діяв як її представник на підставі нотаріально посвідченої довіреності від імені ОСОБА_1 , з наданням йому права на оформлення документів щодо спадщини після смерті ОСОБА_2 . Але після отримання адвокатом Железняком В.С. копій рішень суду ОСОБА_6 більше до нього не звертався.

Вказує, що у зв`язку із вказаними обставинами вона - ОСОБА_1 у 2018 році не знала і не могла знати, що адвокат Железняк В.С. отримав копії вказаних судових рішень, надавши суду ордер про надання їй правової допомоги.

На підтвердження вказаних обставин, скаржником до заяви додано довідку Железняка В.С. від 28.12.2020р., у якій адвокатом вказано, що ним було отримано 21.12.2018р. копії рішення суддів для ознайомлення. Проте участі у судових засіданнях він не приймав у зв`язку із відсутністю договору про надання правничої допомоги в Бердянському міськрайонному суду (не була проведена оплата). Також повідомив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 отримані ним копії рішень не забирали.

Крім того, в оновленій заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження вказано, що новий представник ОСОБА_1 - адвокат Дженчако Іван Гнатович отримав копію оскаржуваного рішення тільки 14.07.2020 року.

Втім, вказані доводи ОСОБА_1 спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, в матеріалах справи міститься копія ордера від 19.12.2018р. про надання адвокатом Железняк В.С.правової допомоги ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Таким чином, вищевказаний ордер належним чином засвідчує обов`язок адвоката на надання правової допомоги, зокрема, і у разі відсутності договору про правничу допомогу.

За положенням ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи у суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Ордер на надання правової допомоги адвокатом Железняком В.С. не містить обмежень щодо повноважень представника, який виконав доручення в частині отримання копій рішень судів в цій справі, а тому мав передати їх ОСОБА_1

З матеріалів справи встановлено, що ордер від 19.12.2018 року було складено для надання адвокатом Железняк В.С. правової допомоги саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_6 (а.с. 45).

Заява про отримання копій рішення суду складалась адвокатом Железняком В.С. як в інтересах ОСОБА_6 , так і в інтересах ОСОБА_1 .

Суд критично відноситься до довідки адвоката Железняка В.С. щодо невиконання доручення ОСОБА_1 та не передачі копії оскаржуваного рішення.

Зміст судового представництва в цивільному процесі становлять процесуальні дії, наслідки яких поширюються на довірителя.

21.12.2018р. адвокат Железняк В.С. отримав в Бердянському міськрайонному суді копію оскаржуваного рішення саме на підставі виконання доручення ОСОБА_1 згідно з ордером, що ним не оспорюється у змісті довідки. У разі виконання або невиконання умов такого доручення адвокат несе обов`язок повідомити про це довірителя та проінформувати про стан виконання доручення.

Про припинення представництва має бути повідомлено суду шляхом подання письмової заяви або усної заяви. Відомості про розірвання угоди станом на 21.12.2018р. - день отримання копії рішення у цій справі скаржником не надано.

У всіх випадках розірвання угоди за ініціативою адвоката він зобов`язаний попередити про це клієнта, пояснити йому причини розірвання угоди, пересвідчитись, що вони об`єктивно або суб`єктивно, виходячи з позиції, зайнятої клієнтом, не можуть бути усунені, і вжити розумних та необхідних заходів для захисту законних інтересів клієнта.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно здійснювати свої процесуальних прав та виконувати процесуальні обов`язки, зокрема вчинювати усі можливі та залежні від них дії, спрямовані на своєчасне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, строк на апеляційне оскарження необхідно відраховувати не з моменту отримання копії рішення адвокатом Дженчако І.Г. - 14.07.2020р., а з моменту отримання цих копій адвокатом Железняком В.С.- 21.12.2018р., оскільки за всіма діями, здійсненими адвокатом в інтересах клієнта, вважається, що набувачем таких послуг та процесуальних прав є саме клієнт.

Ризик недобросовісного виконання доручення клієнта адвокатом покладається на клієнта, але відомостей про це матеріали справи не містять, та апелянт скарг на дії адвоката не подавала.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строків (п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі "Шевченко проти України" та "Трух проти України" (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в рішеннях Європейського Суду з прав людини висловлена позиція, що держава вправі висувати свої вимоги щодо доступу до суду апеляційної інстанції (Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства), 13 липня 1995, Серії A № 316-B). Рішення суду щодо виконання вимог закону не є перешкоджанням у доступі до правосуддя.

Європейський суд з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Європейський суд з прав людини зазначав, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства, які призначені для належного відправлення правосуддя та забезпечення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Дія 97" проти України (заява № 19164/04) від 21 жовтня 2010 року, пункт 47).

У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41) Європейский суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Отже можливість поновлення процесуальних строків не може бути необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, п.52) Європейский суд з прав людини постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При вищевикладених обставинах, вказані ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного судового рішення не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою принаймні з січня 2019р. з огляду на отримання копії рішення в грудні 2018р. її адвокатом.

Але ОСОБА_1 апеляційну скаргу подано лише через півтора року після цього.

В силу вимог ст. 358 ч. 4 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті

апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2006 року у справі за заявою ОСОБА_2 до зацікавлених осіб: Бердянської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про оголошення ОСОБА_4 померлим.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Маловічко