Номер провадження: 22-ц/813/3685/20
Головуючий у першій інстанції Донцов Д.Ю.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

відповідач - Державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта Сергій Васильович,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, Комунальне підприємство «Агенція реєстраційних послуг»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року у складі судді Донцова Д.Ю.,

в с т а н о в и в:

03.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В., за участю третьої особи - КП «Агенція реєстраційних послуг» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо реєстрації за АТ «Перший Український Міжнародний Банк» права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру, загальною площею 235,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за АТ «Перший Український Міжнародний Банк» права власності на вказану квартиру та покладення судових витрат на відповідачів.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - квартиру, загальною площею 235,4 кв.м., житловою площею 71,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 31281725 та заборонено АТ «Укрсоцбанк» вчиняти будь-які дії стосовно зазначеної квартири до ухвалення рішення у справі. Застосовано заходи зустрічного забезпечення у справі, визначивши позивачу розмір зустрічного забезпечення в сумі 225193,90 грн; зобов`язано позивача сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та зобов`язати позивача у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її частково скасувати - в частині застосування зустрічного забезпечення позову відносно позивача та змінити резолютивну частину ухвали, зазначивши АТ «Перший Український Міжнародний Банк», замість АТ «Укрсоцбанк».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову через півтора місяці після її надходження до суду, суд першої інстанції порушив процесуальні строки розгляду заяви. У випадку несвоєчасного забезпечення позову можливе відчуження спірного майна відповідачем, яке є постійним житлом позивача. Наявність поверхової інформації про виконавчі провадження не надає суду жодних реальних доказів актуального майнового стану позивача, більш того, зазначені виконавчі провадження частково виконані, а в іншій частині оскаржуються позивачем. Щодо постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Цинаєва В.О. від 23.06.2018, то вона не може підтвердити актуальну інформацію станом на вересень 2019 року. Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» не надано суду виписок про нерухоме майно позивача, він не надав доказів сумнівного майнового стану позивача та не обґрунтував свої збитки належним чином. Позивач має зареєстроване місце проживання, в нього наявне майно на території м. Одеси, яке може покрити збитки відповідача у випадку відмови у позові. Суд не дослідив, яких саме збитків завдано або може бути завдано відповідачу забезпеченням позову, а саме накладенням арешту на приміщення, обмеження права власника розпоряджатися майном не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України.

Також, не погодившись з зазначеною ухвалою, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просило її скасувати в частині накладення арешту на квартиру, загальною площею 235,4 кв.м., житловою площею 71,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 31281725, та заборони Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» вчиняти будь-які дії стосовно зазначеної квартири до ухвалення рішення у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що доказів погроз виселення позивачем не надано. Позивач не зареєстрований та не проживає у квартирі НОМЕР_1 , в якій зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що були зареєстровані 27.09.2017 виключно з метою створення для АТ «ПУМБ», як кредитора, додаткових перешкод у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки і фактично вказані особи ніколи не проживали в даній квартирі. За адресою квартири розташовано хостел, який функціонує з 2016 року. Позивачу відомо, що квартира знаходиться під трьома арештами. Жодних фактів, які б підтверджували недобросовісність відповідача, ні в клопотанні позивача, ні в оскарженій ухвалі не наведено. Судом не просто обмежено АТ «ПУМБ» у праві власності на нерухоме майно, а без законних підстав (судового рішення) на невизначений час фактично позбавлено апелянта права власності шляхом заборони всіх його складових (володіння, користування та розпорядження).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 АТ «Перший Український Міжнародний Банк» просило її відхилити.

Державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюта С.В. та представник третьої особи в судове засідання, призначене на 22.12.2020 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили.

21.12.2020 від представника АТ «ПУМБ» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою представника.

22.12.2020 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням у країні карантинних заходів.

Враховуючи, що справа тривалий час знаходиться на розгляді у суді, апелянти свої доводи виклали в апеляційних скаргах, матеріали справи місять всі необхідні докази по справі, а задоволення заяв призведе до відкладення розгляду справи на тривалий час в силу надмірного навантаження, в той час як справа по суті не вирішена, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотань про відкладення справи та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційних скаргах, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В роз`ясненнях, викладених в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо предмету іпотеки - квартири, а тому з урахуванням предмету спору, суд наклав арешт на квартиру та заборонив вчиняти будь-які дії стосовно квартири.

Задовольняючи заяву про зустрічне забезпечення суд дійшов висновку, що за наявності сумнівного майнового стану позивача може бути ускладнено або неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, апеляційний суд не може повністю погодитися з зазначеними висновками суду та вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню та зміні з огляду на наступне.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до вказаних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Зміст позовних вимог свідчить про наявність між сторонами спору щодо нерухомого майна квартири загальною площею 235,4 кв.м., житловою площею 71,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно не звернув увагу на те, що такий захід чинить перешкоди у користуванні спірним приміщенням ПАТ «ПУМБ» та на період дії такого забезпечення Банк буде позбавлений права доступу до приміщення, що йому належить.

Крім того, суд першої інстанції забезпечуючи позов шляхом заборонити Банку вчиняти будь-які дії не конкретизував, які саме заборонні дії слід застосувати до Банку щодо спірного нерухомого майна.

Враховуючи предмет та підстави позову, зміст заяви про забезпечення позову та доводи про ймовірну зміну власника квартири, співмірними, ефективними заходами забезпечення позову у даному випадку є заборона Банку вчиняти будь-які дії щодо зміни власника спірної житлової будівлі - квартири та є належними заходами та достатніми на період розгляду даного спору.

З прохальної частини заяви позивача вбачається, що ним було допущено описку в частині назви Банку та помилково зазначено АТ «Укрсоцбанк» замість АТ «ПУМБ», про що суд в описовій частині оскаржуваної ухвали зазначив, проте, в резолютивній частині ухвали допустив аналогічну помилку.

Враховуючи, що під час перегляду оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції встановив підстави для часткового скасування ухвали в частині забезпечення позову та її зміни, в резолютивній частині постанови необхідно вказати про заборону АТ «ПУМБ» замість АТ «Укрсоцбанк» вчиняти дії щодо відчуження майна - спірної квартири.

Щодо зустрічного забезпечення апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність його застосування з огляду на те, що наявні виконавчі провадження відкриті відносно боржника ОСОБА_1 свідчать про те, що у останнього відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, належне йому майно знаходиться під арештом. Вказані обставини позивач заперечував, однак належними та допустимими доказами не спростував.

Вказане дає підстави вважати, що майновий стан позивача може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру скасуванню. В задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту слід відмовити.

Ухвалу суду в частині забезпечення позову шляхом заборони АТ «Укрсоцбанк» вчиняти будь-які дії щодо квартири змінити шляхом заборони АТ «ПУМБ» вчиняти дії щодо відчуження спірної квартири. В частині зустрічного забезпечення ухвалу суду залишити без змін з мотивів та підстав, викладених вище.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року скасувати в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна-квартиру, в частині заборонити АТ «Укрсоцбанк» вчиняти будь-які дії стосовно квартири до ухвалення рішення у справі - змінити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборонити вчиняти дії задовольнити частково.

Заборонити Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» вчиняти дії щодо відчуження спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 11.01.2021.

Головуючий:

Судді: