Дата документу 09.11.2021 Справа № 331/1864/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1864/20
Провадження №22-ц/807/3381/21
Головуючий в 1-й інстанції Світлицька В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,
секретарБабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2021 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Олександрівського відділу державного служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ружанської Марини Миколаївни, заінтересовані особи Олександрівський відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі, ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ружанської М.М., заінтересовані особи Олександрівський ВДВС у м. Запоріжжі, ОСОБА_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2021 року, скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ружанської Марини Миколаївни, заінтересовані особи Олександрівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі, ОСОБА_2 - залишено без розгляду.

Роз`яснено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 право на повторне звернення зі скаргою до суду на загальних підставах після усунення обставин, які були причиною залишення скарги без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що скаржник не міг пропустити процесуальний строк звернення до суду зі скаргою, оскільки оскаржує бездіяльність державного виконавця з приводу розгляду клопотання, строк розгляду якого законом не визначений, тому факт бездіяльності державного виконавця є таким, що відбувся на час подання скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця 16.07.2021 року, при цьому з матеріалів доданих до скарги вбачається, що ФОП ОСОБА_1 звертався до начальника ВДВС Олександрівського району м. Запоріжжя з клопотанням ще 31.05.2021 року. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця, пропустив строк для подання скарги, не подав заяви про поновлення такого строку та не зазначив поважних причин, з яких ним було пропущено строк звернення зі скаргою.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За вимогами ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За вимогами ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

31 травня 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до начальника ВДВС Олександрівського району м. Запоріжжя в рамках ВП 65104630 з клопотанням щодо вчинення певних дій з метою прискорення виконання рішення суду.

16 липня 2021 року заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця, вказуючи, що на момент подання скарги вважає бездіяльність державного виконавця неправомірною.

Суд першої інстанції залишаючи скаргу без розгляду у відповідності до вимог ч.2 ст. 126 ЦПК України, не вказав, в які саме строки заявник повинен був подати скаргу.

Оскільки строк подання скарги на бездіяльність державного виконавця не визначено, а заявник вказує, що факт бездіяльності, а саме не прийняття рішення за поданим клопотанням відбувся на час подання скарги, відсутні правові підстави залишення скарги без розгляду у відповідності ч.2 ст. 126 ЦПК України через порушення строків вчинення процесуальних дія за відсутності клопотання про їх поновлення.

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку, що ухвала про залишення скарги на бездіяльність державного виконавця без розгляду постановлена з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Враховуючи наведені обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2021 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 10 листопада 2021 року.

Судді: С. В. Кухар

С. В. Маловічко

Г. С. Подліянова