Справа № 661/4382/21
Провадження № 2/661/1222/21
У Х В А Л А

21 жовтня 2021 року

Суддя Новокаховського міського суду Херсонської області Чирський Г.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Сіті Фактор» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Новокаховського міського суду Херсонської області з відповідною позовною заявою про поновлення на посаді фахівця управління реструктуризації заборгованості в ТОВ «Сіті Фактор» з 15.09.2021 р., стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу 17.08.2021 р. до дня поновлення на роботі, а також стягнення з ТОВ «Сіті Фактор» завданої моральної шкоди в сумі 12 тис. грн.(десть тисяч гривень).

Пред`явлена позовна заява подана з порушенням вимог ст. 175, ст. 177 ЦПК України у зв`язку з чим, відповідно до ст. 185 ЦПК України, має бути залишена без руху, оскільки позовній заяві не зазначено повне найменування юридичної особи (відповідача), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, не вказано ціну позову та обґрунтований розрахунок сум, що стягується, оспорюється, не зазначено відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, відомостей про вжиття заходів забезпечення позову або доказів, не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, а також зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Також, позивачем не чітко зазначено третій пункт позовних вимог, в частині заявленої суми моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача.

Крім того, позовна заява не містить попереднього розрахунку суми судових витрат , які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, підтвердження про те, що позивачем не поданого іншого позову (позовів) з тим самим предметом та з цих самих підстав.

Згідно з частиною другою статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Частинами четвертою - шостою статті 95 ЦПК України встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Всупереч вказаним нормам, копії письмових доказів, які додані для суду надані без належного їх засвідчення, а тому позивачу необхідно засвідчити копії письмових доказів, які додані для суду та відповідачів, на відповідність оригіналу, з урахуванням вимогст. 95 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особо, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначається підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додається документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому законом порядку і розмірі або документ, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем заявлено три позовні вимоги, одна з яких поновлення на роботі, що є вимогою немайнового характеру та вимогу про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди що є вимогами майнового характеру.

Пунктом 1 частини 1статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові № 910/4518/16 від 30.01.2019 року Великої Палати ВС/КЦС вказано, що за змістом норм статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1,2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу(усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при звільненні та коштів за невикористану відпустку під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 12-301гс18 від 30 січня 2019 року.

Згідно ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

В своїй постанові від 28 листопада 2018 року по справі № 761/11472/15 Верховний суд КЦС дійшов висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2ст.4 Закону України «Про судовий збір» - ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, встановлюються у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що становить, виходячи із ціни позову за вимогу про стягнення моральної шкоди).

Згідно положень п. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року складає 2270 гривень.

Таким чином, при подачі позовної заяви, позивач повинен сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 908,00 грн. та за вимогу про стягнення морльної шкоди у розмірі 908,00.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання, про відкриття провадження по справі.

Зазначені недоліки слід виправити.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260,261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Сіті Фактор» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, залишити без руху.

Надати позивачу строк у п`ять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення вказаних недоліків, шляхом складення позовної заяви з додержанням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, надання квитанції про сплату судового збору, надання засвідчених копій документів.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя Г. М. Чирський