Справа № 201/9382/21
Провадження № 2-з/0203/190/2021
УХВАЛА

03 листопада 2021 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Михайличенко Богдан Едуардович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2021 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи № 201/9382/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Михайличенко Богдан Едуардович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021 року, цивільну справу № 201/9382/21, провадження № 2/0203/1515/2021, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду 02 листопада 2021 року.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 30922, вчиненого 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Маркет», , заборгованості за тілом кредиту за Кредитним договором № 80 від 21.11.2003 року, укладеним між Акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк», та ОСОБА_2 , в розмірі 12232,56грн. та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 50грн., до завершення розгляду справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021 року, заяву про забезпечення позову було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Суд, вивчивши доводи заявника, перевіривши додержання заявником вимог статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), вважає, що заяву слід повернути заявнику, з наступних підстав.

У статті 151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Так, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, належним чином не обґрунтовано необхідності застосування виду забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення.

У заяві про забезпечення позову заявник зазначає лише про те, що позивачем подано позовну заяву, якою вона оскаржує виконавчий напис № 30922 від 06.05.2021 року. На підтвердження відкриття виконавчого провадження заявник надала суду постанову державного виконавця від 02.09.2021 року про відкриття виконавчого провадження, постанову державного виконавця від 06.09.2021 року про арешт майна боржника, постанову державного виконавця від 06.09.2021 року про арешт коштів боржника. Здійснення стягнення за цим документом може ускладнити виконання майбутнього рішення та призвести до порушення прав та інтересів позивача. Проте позивачем станом на момент звернення до суду з заявою не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду (зокрема копії постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію боржника, довідки про місце роботи або витягу трудової книжки з записом про актуальне місце роботи заявника, копію довідки з місця роботи заявника про утримання коштів з джерела доходу позивача, довідки з банку про неможливість користування рахунками, інформаційної довідки з державного реєстру речових прав про наявність у заявника нерухомого майна тощо).

Також не зазначено підстави, що істотно ускладнять чи взагалі унеможливлять поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому наявність самого по собі позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в жодному разі не є підставою для забезпечення позову без належного обґрунтування його необхідності, чого не містить заява позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За приписами ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вказаних вище обставин, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам, встановленим законом, тому на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 153, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Михайличенко Богдан Едуардович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню заявника до суду з такою заявою, після усунення умов, що стали причинами для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва