Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1103/20

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді: Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судових засідань - Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Чаплинська селищна рада, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулась з позовом до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вони в силу ст. 60 СК України є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 28.08.2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Вказують, що на момент набуття права власності на будинок, відповідач була зареєстрована у вказаному будинку, про що їм стало відомо лише у 2020 році, після звернення до уповноваженого органу щодо реєстрації місця проживання. При цьому вказують, що відомості у домовій книзі, щодо зареєстрованих осіб у придбаному ними будинку, з приводу реєстрації місця проживання ОСОБА_6 були відсутні.

Зазначають, що реєстрація відповідача у належному їм будинку перешкоджає їм, як власникам цього будинку, у повній мірі користуватися своїми правами щодо розпорядження, належного нерухомого майна. У добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає, тому вони звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Просили позов задовольнити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Чаплинської селищної ради, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. При вирішенні спору покладалися на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_6 , будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, та докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.10.2014 року, індексний номер 28371469, 15 жовтня 2014 року на підставі рішення Чаплинського районного суду Херсонської області №665/1207/14-ц від 15.09.2014 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 12 листопада 2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб станом на 28.07.2020 року, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: чоловік - позивач по справі та троє неповнолітніх дітей, які зареєстровані у належному позивачам по справі будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідні дані містяться також у домовій книзі для прописки громадян проживаючих в будинку.

У свою чергу відповідно до довідки про місце проживання /реєстрації відповідача по справі ОСОБА_6 , що надана на запит суду при вирішенні питання про відкриття провадження від 07.08.2020 року за №1470/02-19 вбачається, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 , який відповідно до встановлених судом обставин, на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , також з 1995 року зареєстрована ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому згоди на її реєстрацію позивачі не надавали та відомостей щодо її реєстрації на час набуття ними права власності не володіли.

Оскільки реєстрація відповідача у придбаному ними будинку, порушує їх право власності, тому звернулися до суду з даним позовом.

Так, за змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що 21.10.2014 року, на підставі рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 15.09.2014 року, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З вказаного вбачається, що позивач після здійснення державної реєстрації свого права власності, набула у встановленому законом порядку право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначали, що відповідач не вчиняє дії, направлені на скасування реєстрації її місця проживання за зазначеною адресою, чим порушує їх право власності, тим самим чинить перешкоди, які заважають власнику здійснювати повно і беззаперечно свої права користування і розпорядженням майном.

Так, норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

При розгляді даної справи про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, колишніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла (ст.346 ЦК України).

Встановлено, що позивач набула право власності на житловий будинок на підставі рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 28.08.2013 року за №665/1863/13-ц. В подальшому на підставі ухвали суду №665/1207-14-ц, внесено виправлення в рішення суду та 15.10.2014 року зареєстровано право власності на нерухоме майно.

Таким чином, з моменту реєстрації права власності на будинок за ОСОБА_1 , право власності колишнього власника є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності, припиняється також правомочність користування будинком, що нерозривно пов`язано з власністю. Відповідно й припиняється право користування членів сім`ї попереднього власника, оскільки воно є похідним. За таких обставин єдиним власником спірного будинку є позивач ОСОБА_1 .

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи те, що позивач є єдиним власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 в якому відповідач залишається зареєстрованою й на час розгляду справи, тобто після припинення права власності колишнім власником, й відповідно після припинення права користування будинком колишнім власником та членами його сім`ї, чим порушує право власності позивачів, тому позовна вимога про визнання ОСОБА_6 , такою, що втратила право користування житлом ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у жилому будинку за адресою: АДРЕСА_1 перешкоджає позивачам у реалізації їх права власності на вказаний жилий будинок, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 280-281 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Чаплинський районний суд Херсонської області.

Суддя: І.О. Пилипенко