У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.01.2021 Справа №607/3851/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

заявниці ОСОБА_1 та її представника адвоката Кукурудзи Андрія Євгеновича, позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Гриб Олега Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 про встановлення нікчемності правочинів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій, з урахуванням поданої заяви про уточнення заявлених вимог, просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2019 року, ухвалене у цивільній справі №607/3851/13-ц та ухвати нове рішення, яким: встановити, що договір купівлі-продажу 22/100 частин мансардного поверху житлового будинку по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який посвідчений 04 березня 2010 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 425 є нікчемний; встановити, що договір купівлі-продажу 28/100 часток мансардного поверху житлового будинку по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , який посвідчений 04 березня 2010 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 429 є нікчемний; встановити, що договір купівлі-продажу 25/100 часток мансардного поверху житлового будинку по АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , посвідчений 31 липня 2010 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І., зареєстрований по реєстру за №3367 є нікчемний; встановити, що договір купівлі-продажу 25/100 частин мансардного поверху житлового будинку по АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , посвідчений 03 серпня 2010 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 3416 є нікчемний.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2019 року, ухваленим у цивільній справі № 607/3851/13-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 про встановлення нікчемності правочинів та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , треті особи - ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 про встановлення нікчемності правочинів. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 березня 2020 року залишено без змін рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/3 851/13-ц від 02 липня 2019 року. Відповідно до відповіді Управління Держархбудінспекції у Тернопільській області від 04 червня 2020 року наданої на повторний адвокатський запит ОСОБА_15 станом на 04 червня 2020 року житловий багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 після реконструкції з надбудови до експлуатації не уведений. Також, у вказаній відповіді надано наступні визначення: 1. Надбудова - це вид реконструкції, при якій збільшується площа житлового будинку шляхом улаштування над його верхнім поверхом одного або декількох додаткових поверхів, що відповідає вимогам ДБН В.3.2.3-3009 «Житлові будинки; 2. Реконструкція та капітальний ремонт»; реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов його експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих та огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатацію об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності), що відповідає вимогам ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»; 3. Будівництво ( нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта архітектури) здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», що відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»; 4. Проектування та будівництво об`єкта здійснюється власниками або користувачами земельної ділянки у наступному порядку: отримання вихідних даних; розроблення проектної документації, та у випадках, передбачених вимогами ст. 31 даного Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, що відповідає вимогам частини 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 5. Після завершення будівельних робіт з реконструкції багатоквартирного будинку ( об`єкту) шляхом надбудови мансардного поверху необхідне прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту у цілому, тобто, багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . З цих підстав, заявниця вважає, що порушення її прав, свобод та інтересів, як і решти співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 є реальним та триваючим у часі. На підставу перегляду рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за нововиявленими обставинами, заявниця покликається на те, що до моменту введення до експлуатації багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 мансардний поверх даного житлового будинку не є об`єктом нерухомого майна, а тому не може бути предметом оскаржуваних договорів. Отже, ОСОБА_7 не міг передати більше, ніж те, чим володів. Укладення договорів купівлі-продажу часток об`єкта самочинного незавершеного будівництва є завідомим та узгодженим порушенням публічного порядку України сторонами наступних правочинів: від 04 березня 2010 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 договору купівлі-продажу за яким остання набула право спільної часткової власності на 22/100 частки у праві власності на мансардний поверх загальною площею 243,4 кв. м, житловою площею 139,3 кв. м, житлового будинку АДРЕСА_1 ; від 04 березня 2010 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу, за яким остання набула право спільної часткової власності на 28/100 часток у праві власності на мансардний поверх, загальною площею 243,4 кв. м, житловою площею 139,3 кв. м, житлового будинку АДРЕСА_1 ; від 31 липня 2010 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 договору купівлі-продажк нерухомого майна, за яким останній набув право спільної часткової власності на 25/100 часток у праві власності на мансардний поверх, загальною площею 243,4 кв. м, житловою площею 139,3 кв. м, житлового будинку АДРЕСА_1 ; від 03 серпня 2010 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_16 договору купівлі-продажу, за яким остання набула право спільної часткової власності на 25/100 часток у праві власності на мансардний поверх, загальною площею 243,4 кв. м, житловою площею 139,3 кв. м, житлового будинку АДРЕСА_1 . Правові наслідки у вигляді набуття права власності породжуються тільки за наявності підстави набуття права власності як конкретного завершеного юридичного факту або складу фактів. Отже, у даних конкретних випадках відсутня наявність необхідних обставин для правомірності правочинів (договорів купівлі-продажу, укладених між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , яка би була підставою «набуття» відповідачами права власності на спірне майно та підставою внесення до Державного реєстру записів про право власності на спірне майно. На переконання заявника, визнання права власності на підставі рішення суду не породило виникнення самого об`єкта нерухомого майна. За відсутності самого об`єкта нерухомого майна рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 грудня 2009 року у справі № 2-9144/09 не є правопороджуючим документом. За вказаних обставин просила заяву задовольнити.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Кукурудза А.Є. заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі .

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2019 року та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти заявлених вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, покликаючись на їх безпідставність.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Гриб О.В. у судовому засіданні щодо задоволення заяви ОСОБА_1 заперечив та просив відмовити у її задоволенні у повному обсязі, покликаючись на безпідставність.

Судом установлено:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися в суд із позовом про встановлення факту нікчемності правочинів. У вказаному позові просили встановити факт нікчемності: договору купівлі-продажу 22/100 частин мансардного поверху житлового будинку, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посвідченого 04 березня 2010 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за номером 425; договору купівлі-продажу 28/100 часток мансардного поверху житлового будинку, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , посвідченого 04 березня 2010 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за номером 429; договору купівлі-продажу 25/100 часток мансардного поверху житлового будинку, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 посвідченого 31 липня 2010 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І., зареєстрованого по реєстру за № 3367; договору купівлі-продажу 25/100 частин мансардного поверху житлового будинку, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 посвідченого 21 вересня 2010 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І. та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 4059; договору купівлі-продажу 22/100 часток мансардного поверху житлового будинку, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , посвідченого 04 березня 2010 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Бриксою Т.І. та зареєстрованого в реєстрі правочинів за № 1726.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2019 року, ухваленим у цивільній справі № 607/3851/13-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 про встановлення нікчемності правочинів та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , треті особи - ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 про встановлення нікчемності правочинів.

Вказане рішення суду залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 березня 2020 року.

Згідно із вимогами ст. 425 ЦПК заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, зазначених пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, зокрема, обставиною, на яку посилається заявник, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктами 1-2 частини 2 статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами».

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4 ст. 423 ЦПК).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, відповідно до якого жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Проте, аналогічні обставини, на які у даній заяві посилається ОСОБА_1 у своїй заяві про перегляд рішення, як на нововиявлені, були вказані заявницею, у поданій нею апеляційній скарзі, за результатами розгляду якої ОСОБА_1 відмовлено.

Зокрема, у постанові Тернопільського апеляційного суду від 17 березня 2020 року зазначено, що ОСОБА_1 також посилається на те, що мансардний поверх житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 243,4 кв.м і житловою площею 139,3 кв.м. на час укладення спірних правочинів було незавершеним будівництвом. Однак, суд не звернув увагу, що визнання права власності на незавершене будівництво у судовому порядку нормами ЦК України не передбачено. А тому, рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі № 2-9144/09 від 29.12.2009 не породило та не могло породити для ОСОБА_7 жодних правових наслідків. На вказані твердження заявниці апеляційним судом констатовано, що відповідачем ОСОБА_7 право власності на мансардний поверх було зареєстровано 01 березня 2010 року, при цьому на момент такої реєстрації діяла редакція Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно у редакції від 18 лютого 2002 року затверджена наказом Міністерства юстиції № 7/5 від 07 лютого 2002 року. У Додатку 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прана власності та інших речових прав на нерухоме майно у редакції від 18 лютого 2002 року чинній на момент вчинення дії, визначено, що правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності (п. 10). А, отже, твердження апелянтів, що відповідач ОСОБА_7 не міг зареєструвати за собою права власності на мансардний поверх у будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення суду є необґрунтованими та спростовується наведеним вище підзаконним нормативним актом.

Таким чином, обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві про перегляд рішення, не є нововиявленими обставинами в розумінні положень ст. 421 ЦПК України.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 429 ЦПК за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Частиною 4 статті 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

За вказаних обставин, оскільки відсутні підстави, передбачені статтею 423 ЦПК України, і не встановлена наявність інших підстав для такого перегляду згідно ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підстави для задоволення вказаної заяви й відповідно для перегляду даного рішення за нововиявленими обставинами відсутні.

На підставі наведеного та керуючись статтями 423, 424-426, ст. ст. 260-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 про встановлення нікчемності правочинів відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту ухвали суду 11 січня 2021 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка