Справа № 299/3556/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 січня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., МАЦУНИЧА М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ужгороді апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» на ухвалу судді Виноградівського районного суду Бак М.Д. від 21 жовтня 2020 року, повний текст якої складено 21 жовтня 2020 року, у цивільній справі № 299/3556/20 про відмову у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»», -

встановив:

АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» оскаржило ухвалу судді Виноградівського районного суду від 21.10.2020, якою було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу за заявою Товариства, поданою до суду 08.10.2020.

Як зазначається в апеляційній скарзі, суддя суду першої інстанції неправильно застосував положення ст.ст. 163, 165 ЦПК України щодо підстав для відмови у видачі судового наказу.

Так, суддя не мав підстав для відмови у видачі судового наказу через те, що Товариство додало до своєї заяви нечитабельні копії Типового договору розподілу природного газу.

Відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, п. 3 Глави 3 Розділу VI Кодексу газорозподільчих систем, Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, вказаний договір є публічним, загальнодоступним в мережі Internet за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1384-15#Text, на його підставі виникли договірні відносини між Товариством і ОСОБА_1 . Копія договору додається до заяви про видачу судового наказу лише якщо за цим договором пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості (ст. 163 ч. 3 п. 3 ЦПК України), проте, в даному випадку заявник посилається в першу чергу на наявність обов`язку в боржника, який фактично користується послугами і зобов`язаний їх оплатити.

Оскільки судовий наказ може бути видано за вимогою про стягнення оплати за житлово-комунальні послуги і такі боржником не оплачені, заявник безпідставно позбавлений можливості стягнути відповідний борг у наказному провадженні.

Посилаючись на ці обставини, АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» просить ухвалу судді скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи скарги, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

08.10.2020 АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» подало до Виноградівського районного суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 2571,82 грн за послуги з розподілу природного газу (а.с. 2-6).

До заяви Товариство додало, зокрема, ксерокопії з публікації в газеті Типового договору розподілу природного газу (а.с. 7-8, 27-28, 38-39). Якість наданих суду копій указаної публікації вкрай незадовільна, прочитати текст договору, дату публікації неможливо, назва газети на копіях відсутня.

Стаття 163 ЦПК України встановлює вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу, які передбачають, серед іншого, що в заяві повинен бути зазначений перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (ч. 2 п. 5), до заяви додаються копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (ч. 3 п.п. 3, 4).

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України (ст. 165 ч. 1 п. 1 ЦПК України).

Заяву про видачу судового наказу за грошовою вимогою Товариство обґрунтовувало тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуги з розподілу природного газу на підставі Типового договору розподілу природного газу і заборгував за неї. Вищевказану публікацію в газеті заявник подав суду в якості доказу існування таких договірних відносин і зазначив її в додатку (а.с. 2-6). Тобто, заявник сам однозначно кваліфікував надану ним публікацію тексту договору письмовим доказом.

У силу вимог ст. 2 ч. 3 п. 11, ст. 3 ч. 1, ст. 4 ч. 1, ст. 43 ч. 2 п.п. 1, 2, 4, ст. 44, ст. 81 ч.ч. 1, 5, ст. 83 ч.ч. 1, 2, ст. 95 ч.ч. 1, 2 ЦПК України, з урахуванням наведених вище положень цивільного процесуального закону, особа, яка звертається до суду по видачу судового наказу, може зробити це не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, зобов`язана подати суду всі наявні в неї письмові докази, зобов`язана виявляти повагу до суду та до інших учасників процесу, повинна діяти добросовісно, зобов`язана не зловживати процесуальними правами в будь-який спосіб.

Письмовий доказ повинен бути належної якості з метою його використання в цивільному процесі, неможливість прочитати, ідентифікувати текст, з метою доведення якого до суду подається письмовий доказ, рівнозначна відсутності доказу. Тим часом, саме такі обставини мали місце і правильно були встановлені суддею суду першої інстанції в ухвалі від 21.10.2020, якою внаслідок невідповідності заяви про видачу судового наказу вимогам статті 163 ЦПК України у видачі наказу було відмовлено на підставі ст. 165 ч. 1 п. 1 цього Кодексу (а.с. 11).

Обов`язок подати суду всі наявні і в належній формі докази покладається саме на заявника, чого сама по собі можливість доступу до певних документів у мережі Internet чи деінде не спростовує. Саме заявник виконує цей процесуальний обов`язок, вільно розпоряджається своїми процесуальними правами та несе ризик наслідків за вчинення чи невчинення процесуальних дій (ст. 12 ч. 4, ст. 13 ч.ч. 1, 2, 3 та інші норми ЦПК України). Власне, у справі відсутні докази наявності будь-яких перешкод для заявника надати відповідний загальнодоступний, як він стверджує, документ суду та іншому учаснику процесу.

Відтак, ухвалу про відмову у видачі судового наказу постановлено з додержанням вимог закону, чого необґрунтовані, суперечливі та маніпулятивні доводи апеляції не спростовують, тому на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» залишити без задоволення, а ухвалу судді Виноградівського районного суду від 21 жовтня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, і оскарженню не підлягає.

Судді