Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2021 Справа №607/9220/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулись в суд з позовом до відповідачів публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у якому просить стягнути у свою користь із приватного акціонерного товариства «Універсальна» 9 173, 63 грн. матеріальної шкоди, 5770 грн. упущеної вигоди та 460 грн. моральної шкоди, а також із ОСОБА_2 20 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 24 серпня 2019 року близько 14.15 год. на автомобільній дорозі М19 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» неподалік з`їзду до вул.Миру в с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz Е220» р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони Підволочиськ до м.Тернопіль, не переконавшись в безпечності маневру, здійснив перестроювання із правої смуги для руху в ліву, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ Sens» р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого позивач отримала тілесні ушкодження. За даним фактом ДТП слідчим Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області 25.08.2019 року було відкрито кримінальне провадження за №0000502 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 31.01.2020 року зазначеним слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю у діях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складу зазначеного кримінального правопорушення. 03.02.2020 року матеріали даної ДТП було скеровано в Підволочиський ВП ГУНП в Тернопільській області для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст..124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 була забезпечена полісом №АО1327656 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна». Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5020/391 вбачається, що позивач ОСОБА_1 поступила на лікування 24.08.2019 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана м`яких тканин лобної ділянки, садно шкіри в ділянці правого плеча, забій м`яких тканин правого стегна, після чого поступила на амбулаторне лікування, де перебувала з 06.09.2019 року по 13.09.2019 року. Позивачем понесені витрати, пов`язані із лікуванням на загальну суму 9173, 63 грн. Крім цього, позивач є фізичною особою, яка проводить незалежну професійну діяльність адвоката та внаслідок перебування на лікуванні вона була позбавлена можливості займатись адвокатською діяльністю та отримувати дохід. Відтак, за вісім днів втрати тимчасової непрацездатності у серпні просить стягнути упущену вигоду у розмірі 2112 грн., а також за 13 днів втрати тимчасової втрати непрацездатності у вересні у розмірі 3658 грн., а всього на загальну суму 5770 грн., які вона просить стягнути із страховика. Також позивач вважає, що їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях з приводу ДТП, яких зазнала потерпіла у зв`язку із ушкодженням здоров`я, у пережитому переляку, нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях за стан свого здоров`я. Внаслідок ДТП було порушено нормальний спосіб життя позивача, у зв`язку із чим остання докладала зусилля для налагодження та організації. Зовнішній вигляд позивача зазнав змін: у зв`язку з накладенням швів на лобну ділянку голови, позивачу вистригли волосся, вона змушена була тривалий час носити пов`язку, прикриваючи голову, її імідж зазнав змін на тривалий час, було втрачено зв`язок із громад кістю та клієнтами. Крім порушення сну та нормального способу життя позивачу психологічно важко сісти за кермо власного авто, у неї перед очима з`являється момент зіткнення автомобілів. Позивач вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди із урахуванням розумності та справедливості складає 20 000 грн., з яких 460 грн. слід стягнути із страховика, а 20 000 грн. із ОСОБА_2 . Таким чином, завдані позивачу збитки у сумі 9173, 63 грн. матеріальної шкоди, 5770 грн. упущеної вигоди та 460 грн. моральної шкоди, яку позивач вважає, що слід стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», а також 20000 грн. моральної шкоди із ОСОБА_5 .

Відповідач, Приватне акціонерне товариство «Універсальна» подаловідзив на позов у якому зазначило, що 30.07.2019 року між ПрАТ «Універсальна» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1327656 за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю та здоров`ю, майну потерпілих при експлуатації забезпечувального транспортного засобу марки «Mercedes Benz Е220» р.н.з. НОМЕР_1 Як вбачається із матеріалів справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.08.2019 року за участю забезпечувального транспортного засобу, 24.08.2019 року було відкрито кримінальне провадження №0000502 за ч.1 ст.286 КК України на водія автомобіля «Mercedes Benz Е220» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , а також водія автомобіля марки «ЗАЗ Sens» р.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , яке в подальшому було закрито постановою слідчого від 31.01.2020 року, у зв`язку із відсутністю у діях зазначених водіїв складу кримінального правопорушення та наявністю складу адміністративного правопорушення. Вважає, що оскільки у діях двох водіїв наявний склад адміністративного правопорушення, тому вони повинні нести солідарну відповідальність за відшкодування шкоди. Крім цього зазначив, що оскільки заявлена позивачем подія не є страховим випадком (відсутні докази притягнення водія забезпечувального транспортного засобу або не притягнення водія іншого транспортного засобу до адміністративної чи кримінальної відповідальності, тому в страховика відсутній обов`язок виплатити позивачу страхове відшкодування. Також, вважає вимогу ОСОБА_1 щодо відшкодування упущеної вигоди та шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою непрацездатності внаслідок ДТП безпідставною, оскільки для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно не отримані доходи повинні обраховуватись як різниця між доходом за попередній календарний рік та доходом отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною, що не було зроблено позивачем. Також, просить відмовити у задоволенні витрат на надання правничої допомоги, оскільки докази щодо цього у матеріалах справи відсутні.

Позивач відповіді на зазначений відзив Приватного акціонерного товариства «Універсальна» не подавала.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 письмових пояснень щодо позову не подавав.

26 лютого 2021 року у даній справі протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві, та просить суд її задовольнити.

Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в судове засідання не з`явившись, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Варода П.Б. в судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що відповідач ОСОБА_2 визнає позов про стягнення із нього моральної шкоди на суму 5 000 грн. В подальшому представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності зазначивши у ній по те, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31.01.2019 року, у діях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, однак наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як особи, які керували джерелом підвищеної небезпеки, повинні обидва нести відповідальність за моральну шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності їх вини.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник адвокат Костова Н.З. вважає, що відповідальність за дану дорожньо-транспортну пригоду повинен нести водій автомобіля марки «Mercedes Benz Е220» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який порушив вимоги ПДР України та зіткнувся з автомобілем марки «ЗАЗ Sens» р.н.з. НОМЕР_2 , яким він керував, внаслідок чого було заподіяно шкоду позивачу. Також зазначила, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_3 на момент даної дорожньо-транспортної пригоди не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази суд встановив наступні обставини.

Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 31 січня 2020 року, винесену старшим слідчим СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, 24 серпня 2019 року о 15.36 год. до чергової частини Тернопільського районного відділення поліції надійшло повідомлення лікаря травмпункту №4 ЕМД про те, що до них з діагнозом закрито-черепно мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана чола, закрита рана хребта, доставлено ОСОБА_1 , яка отримала тілесні ушкодження в с.Смиківці Тернопільського району. 25.08.2019 року відомості про дану пригоду внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000502 за ч.1 ст.286 КК України. Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.2019 року о 14.15 год. ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes Benz Е220» н.з. НОМЕР_3 рухався автодорогою «Стрий Тернопіль-Кропивницький Знам`янка» від м. Хмельницький в бік м.Тернополя. Наближаючись до перехрестя з вулицею Миру с.Смиківці Тернопільського району, ОСОБА_2 здійснював маневр зміни смуги руху, перестроюючись з правої в ліву смугу його транспортного потоку. В цей час лівою смугою транспортного потоку до м.Тернополя рухався технічно справний автомобіль марки «ЗАЗ Sens» р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 з двома пасажирами в салоні. Унаслідок зміни автомобілем «Mercedes Benz Е220» н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 траєкторії руху вліво відбулось його зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ Sens», яким керував ОСОБА_4 . Унаслідок зіткнення отримала тілесні ушкодження пасажир автомобіля «ЗАЗ Sens» ОСОБА_1 з якими стаціонарно лікувалась в КНП «Тернопільська міська лікарня швидкої допомоги». Також, унаслідок зіткнення заподіяно механічні пошкодження обом транспортним засобам, їх власники зазначили майнової шкоди. Відповідно до висновку експерта №14 потерпілій ОСОБА_1 заподіяно легкі з короткочасним розладом здоров`я тілесні ушкодження, тому в діях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч.1 ст.286 КК України, однак наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Зазначене кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.286 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Зазначена постанова про закриття кримінального провадження на день розгляду справи є чинною та не скасованою.

03.02.2020 року Тернопільським відділенням поліції ТВП ГУНП в Тернопільській області до Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області надіслано матеріали ЄО №515 від 31.01.2020 року для організації виконання в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , передбаченої статтею 124 КУпАП.

Відповідно до інформації, що викладена у листі від 04.03.2020 року за №1646/112/01 Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, адресований ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_6 за ст..124 КУпАП не складався, оскільки останній перебуває за межами України.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5020/391 відділення ЕМД Некомерційного комунального підприємства «Тернопільська міська клінічна лікарня швидкої допомоги», ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 24.09.2019 року по 05.09.2019 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забійна рана м`яких тканин лобної ділянки, садно шкіри в ділянці правого плеча, забій м`яких тканин правого стегна. Остеохондроз поперекового відділу хребта.

Згідно з інформацією викладеною в листі комунального некомерційного підприємства «Тернопільська комунальна міська лікарня №2» від 30.04.2020 року за №4.2.3-06/523, адресованій ОСОБА_1 , згідно медичної карти амбулаторного хворого №113244, ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні в лікаря невропатолога з 06.09.2019 року по 13.09.2019 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку з стійким цефалічним, астенічним синдромами і диссомнією. Вказані обставини підтверджено даними із медичної карти амбулаторного хворого №113244 ОСОБА_1 , а саме проведеними оглядами невропатолога за вказаний період.

Відповідно до копії товарних чеків за період з 24.08.2019 року по 23.09.2019 року позивачем витрачено коштів на своє лікування на загальну суму 9173,63 грн.

Відповідно до інформації наданої комунальним некомерційним підприємством «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Тернопільської обласної ради від 04.06.2020 року №130, 24.08.2019 року о 14год.23 хв. зареєстровано виклик з приводу дорожньо-транспортної пригоди до ОСОБА_1 за адресою: с.Смиківці біля магазину.

Згідно з інформацією викладеній у довідці №92222 виданої відділом політравми КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», ОСОБА_1 звернулась у травмпункт 24.08.2019 року о 15 год. 30 хв. та була доставлена бригадою швидкої допомоги з місця дорожньо-транспортної пригоди з діагнозом: забійна рана чола, закрита травма грудного відділу хребта.

Будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_1 суду пояснила, що 24.08.2019 року о 14.15 год. зупинила автомобіль марки «ЗАЗ Sens» р.н.з. НОМЕР_2 , який рухався автодорогою «Стрий Тернопіль-Кропивницький Знам`янка» під керуванням ОСОБА_4 , щоб доїхати до міста Тернополя. Їхала у вказаному автомобілі у якості пасажира на передньому сидінні поряд із водієм. Зазначений транспортний засіб рухався з невеликою швидкістю по лівій смузі руху. Наближаючись до перехрестя водій автомобіля «Mercedes Benz Е220» н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 почав змінювати смугу руху, перестроюючись із правої в ліву, не пропустивши їх автомобіль, внаслідок чого відбулось зіткнення. Аналогічні покази дали в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , а також свідок ОСОБА_8 .

Будучи допитаним у якості свідка ОСОБА_3 суду пояснив, що він 24.08.2019 року о 14.15 год. керував транспортним засобом марки «ЗАЗ Sens» р.н.з. НОМЕР_2 та рухався автодорогою «Стрий Тернопіль-Кропивницький Знам`янка» із швидкістю близько 60 км/год. в лівій смузі руху. Наближаючись до перехрестя, водій автомобіля «Mercedes Benz Е220» н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 почав змінювати смугу руху, перестроюючись з правої смуги в його ліву смугу руху, без увімкнення показчика повороту. Він з метою уникнення зіткнення застосував екстрене гальмування та почав зміщуватись на зустрічну смугу руху, на якій відбулось зіткнення із вказаним автомобілем.

Як вбачається із копії письмових пояснень Слободяника від 24.08.2019 року наданих ним слідчому СВ Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області у кримінальному провадженні №0000502 останній зазначив, що «..він рухаючись дорогою Підволочиськ-Тернопіль через село Смиківці на автомобілі Mercedes Benz Е220» н.з. НОМЕР_3 , здійснюючи поворот з лівої смуги через приривчасту смугу поблизу пішохідного переходу повертав ліворуч на якій його збив та розвернув автомобіль ЗАЗ Sens» р.н.з. НОМЕР_2 . Після зіткнення його автомобіль вдарило до бордюру. Удар прийшовся на заднє ліве колесо, після чого пройшла деформація та рух його став неможливий…»

Як вбачається із копії полісу АО/1327656 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого ПрАТ «Страхова компанія Універсальна», транспортний засіб марки «Mercedes Benz 211» д.н.з НОМЕР_1 був забезпечений зазначеним полісом обов`язкового страхування на термін з 30.07.2019 року по 29.08.2019 року із встановленням страхової суми (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 200 000 грн.., за шкоду заподіяну майну 100 000 грн. Сума франшизи складає 2000 грн.

Згідно інформації наданої Головним управлінням статистики у Тернопільській області від 18.06.2020 року за №14-17/Г-115-20/4-20, адресованій ОСОБА_1 , розмір середньої заробітної плати штатного працівника по місту Тернополю за 23 квартал 2019 року становив 8934 грн.

Згідно із інформацією з Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області від 06.10.2021 року за №13060/05/24/8-21 наданої на запит суду, згідно бази даних інформаційного порталу Національної поліції, інформація щодо вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст..124 КУпАП громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відсутня.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Представники відповідачів, а саме ПрАТ «Страхова компанія Універсальна» та ОСОБА_2 адвокат Варода П.Б. в заперечення позовних вимог позивача, а також на підтвердження відсутності вини ОСОБА_2 у заподіяння ним шкоди позивачу покликаються на зміст постанови про закриття кримінального правопорушення від 31 січня 2019 року, винесеної за наслідками досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України відповідно до якої старшим слідчим СВ Тернопільського РВП ГУНП в Тернопільській області зроблено висновки п про те, що в діях обох водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч.1 ст.286 КК України, однак наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, а також на те, що постанов у справі про адміністративне правопорушення у яких було встановлено винуватість водіїв транспортних засобів компетентним органом не виносилось.

В силу вимог ч.1, 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням,зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 5 статті 1187 ЦК України встановлює, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини особи, яка завдала шкоду, відповідно до частини другої статті 1167 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати моральну шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Відповідно до статті 1187 ЦК України умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, виключається внаслідок непереборної сили та умислу потерпілого.

Перед потерпілим несуть обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах ВС від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15, від 18 жовтня 2019 року у справі №352/342/17від 20 листопада 2019 року у справі 3296/2509/16.

В силу вимог ч.2 ст.1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 вказаного Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 зазначеного Закону у редакції чинній на момент ДТП, встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК, яка визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Із змісту ст. 23 Цивільного кодексу України фізична особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, який фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31.03.1995 № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 № 5, від 27.02.2009 № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно із п.5 зазначеної постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 даної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд розглянувши матеріали цивільної справи, а також докази надані сторонами приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід задовольнити частково, стягнувши із ОСОБА_2 , як володільця джерела підвищеної небезпеки у користь ОСОБА_1 7 000 гривень заподіяної моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, задовольняючи позов частково, суд зазначає, що позовні вимоги позивача у частині стягнення із ПрАТ «Страхова компанія Універсальна» у його користь 9173,63 грн. матеріальної шкоди, 5770 грн. упущеної вигоди та 460 грн. моральної шкоди не підлягають до задоволення, оскільки належних та допустимих доказів винуватості водія ОСОБА_2 , який керував забезпечувальним транспортним засобом марки «Mercedes Benz Е220» н.з. НОМЕР_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди під час якої було заподіяно шкоду позивачу суду не надано. Суд не вважає таким доказом винуватості ОСОБА_2 показання свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , оскільки вони не підтверджують винуватості зазначеного відповідача у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, а лише свідчать про дану подію. При цьому, суд ураховує постанову про закриття кримінального правопорушення від 31 січня 2019 року, винесену слідчим СВ Тернопільського РВП ГУНП в Тернопільській області, відповідно до якої в діях обох водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч.1 ст.286 КК України. Суд також вважає, що відображення слідчим у даній постанові про закриття кримінального провадження про те, що у діях обох водіїв вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП не встановлює винуватість конкретної особи у порушенні нею ПДР України, як наслідок скоєння нею ДТП та вчинення адміністративного проступку. У матеріалах справи відсутні відповідні висновки спеціалістів (експертиз) з приводу механізму вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди, відповідності дій обох водіїв ПДР України.

Також, задовольняючи вимоги позивача до ОСОБА_2 у частині стягнення моральної шкоди, суд враховує моральні страждання, які ОСОБА_1 зазнала внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, виходячи із їх характеру, тривалості лікування, справедливості та розумності, а тому, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача в користь позивача 7 000 гривень. При цьому, суд зазначає, що відповідачем ОСОБА_2 не доведено, що шкода, завдана позивачу джерелом підвищеної небезпеки внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, як цього вимагає ч.5 ст.1187 ЦК України.

Щодо стягнення коштів на правову допомогу суд зазначає, що позивачем не надано доказів понесених витрат, у тому числі за понесення експертиз про які вона зазначає у поданому позові, а також докази, які б свідчили, що така правова допомога їй була надана. Відтак, суд вважає, що вимоги позивача щодо цього не підлягають до задоволення.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України із ОСОБА_2 слід стягнути у користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн.. 80 коп. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 7 000 (сім тисяч) гривень заподіяної моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У решті вимог, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь держави 840 (вісімсот сорок) грн.. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2021 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан