Справа № 201/7372/21
Провадження № 2/201/2955/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

21.07.2021р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.09.2021р. позовна заява прийнята до розгляду, провадження відкрито і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№ 12).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона з 19.07.2008р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Втім, шлюб було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2021р. № 201/870/21. Від цього шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_3 . Позивачка по тексту позову зазначала, що після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з нею, але між сторонами відсутня згода про надання регулярної матеріальної допомоги, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подачі позовної заяви і до повноліття доньки.

Представником відповідача адвокатом Волинець Т.В. (діє за ордером від 26.10.2021р. - а.с. № 26) 01.11.2021р. в порядку ст. 178 ЦПК України подано відзив на позов, в якому представник зауважувала на тому, що донька після розірвання шлюбу проживала то у батька, то у матері, тільки 04.10.2021р. позивачка забрала доньку проживати до себе. Представник відповідача також зазначала, що ОСОБА_2 приймає участь у вихованні та утриманні своєї доньки, на підставі чого просила відмовити у задоволенні позову (а.с. № 18-20).

Позивачка 05.11.2021р. в порядку ст. 179 ЦПК України підготувала відповідь на відзив, 06.11.2021р. направила його відповідачу та подала його суду 11.11.2021р. По тексту відповіді на відзив звертала увагу суду на те, що постійним місцям проживання доньки з 25.03.2021р. є саме її, позивачки, адреса, там знаходяться усі речі доньки. Саме вона, позивачка, оплачує додаткові заняття ОСОБА_3 в театральній студії. Втім, коштів в достатньому розмірі не хватає на витрати по харчуванню, одяг та літній відпочинок, а відповідач не допомагає, а тільки під час побачень з донькою дарує їй незначні подарунки та пригощає її. За таких обставин наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с. № 30-32).

11.11.2021р. в суді позивачка написала заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги та наполягала на стягненні аліментів з відповідача у розмірі ј частини, втім не з дня подачі позову, а з 04.10.2021р. В цій заяві позивачка також зазначила, що не заперечує проти розгляду цивільної справи в судовому засіданні 11.11.2021р. за її відсутності та без фіксації (а.с. № 44).

Відповідач та його представник 11.11.2021р. подали суду спільну заяву, в якій погодилися на стягнення аліментів у зазначеному позивачкою розмірі, втім з 04.10.2021р. (як погодилася і сама позивачка). В цій заяві вони так само зазначили, що не заперечують проти розгляду цивільної справи в судовому засіданні 11.11.2021р. за їх відсутності та без фіксації, долучили копію трудової книжки відповідача, з якої вбачається, що він офіційно не працює з 2016р. (а.с. № 46).

За таких обставин, враховуючи заяву позивачки та заяву відповідача і його представника від 11.11.2021р., суд розглянув справу 11.11.2021р. за відсутності обох сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи 11.11.2021р. здійснювався без фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку змісту заперечень відповіжача, оцінивши зібрані по справі докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 з урахуванням їх уточнень від 11.11.2021р. підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії НОМЕР_1 , яке видано 22.01.2010р. (а.с. № 5).

Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2021р. № 201/870/21 (а.с. № 6).

Між сторонами відсутня згода щодо регулярної матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання малолітньої дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, встановленого ч.5 ст. 157 СК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 частини 1 ст. 182 СК України (в редакції Законів України від 17.05.2017р. та 03.07.2018р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від пред`явлення позову.

За таких обставин, враховуючи те, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини з вересня 2020р. (а.с. № 6), між ними відсутня згода щодо сплати відповідачем на утримання малолітньої дитини щомісячно аліментів, відповідач погодився на виплату аліментів у визначеному позивачкою по тексту позову розмірі, втім не з дня подачі позову, а з 04.10.2021р., оскільки до цього дня донька часто проживала і з ним, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.10.2021р. до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції від 17.05.2017р.).

При цьому враховано, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021р.» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років становить : з 01.01.2021р. - 2395грн., з 01.07.2021р. 2510грн., з 01.12.2021р. - 2618грн.

При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ч.1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на стягнення аліментів з урахуванням уточнень позову від 11.11.2021р.

При цьому, варто зазначити, що статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу аліментів за один місяць.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, а також приймаючи до уваги результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908грн., що є мінімальною ставкою судового збору на 2021р. за майновими вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 141, 180 - 184, ч. 1 ст. 191 СК України, ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.1, ч.4 ст. 82, ст.ст. 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 274, 279, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Санкт-Петербург, Російська Федерація, аліменти на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), починаючи стягнення з 04.10.2021р.

Рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.