КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/3148/2021 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент з питань цивільного захисту, Оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, -

УСТАНОВИВ:

у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з даною заявою, в якій просив встановити факт залучення останнього до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 26 квітня 1986 року по 05 травня 1986 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року матеріали заяви окремого провадження, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: департамент з питань цивільного захисту, Оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС передано для розгляду за підсудністю до Кагарлицького районного суду Київської області за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання заявника.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати дану ухвалу та постановити нове судове рішення про задоволення заяви, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою.

Заявник посилається на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, так як він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору оренди від 03 листопада 2020 року.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з цим, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що місцем реєстрації заявника є АДРЕСА_2 , тому справа повинна бути передана на розгляд до Кагарлицького районного суду Київської області.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується, враховуючи наступне.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Загальні підстави для визначення підсудності цивільних справ визначені у статях 27 та 28 ЦПК України, норми яких передбачають, що позови подаються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача або позивача.

Аналіз вказаних норм свідчить, що заява у справі окремого провадження подається заявником до суду за місцем свого проживання або перебування, яке зареєстроване у встановленому законом порядку.

Згідно частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" документами, до яких вносяться відомості про місце проживання, є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що реєстрації підлягає як місце проживання, так і місце перебування особи.

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_1 , місце його проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , (а.с.11).

Даних про те, що ОСОБА_1 письмово повідомив орган реєстрації про своє місце перебування за адресою: АДРЕСА_1 , або у встановленому законом порядку зареєстрував своє місце перебування, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявник проживає по АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди житлового приміщення від 03 листопада 2020 року, не є підставою для скасування ухвали судді, так як фізична особа може мати декілька місць проживання.

Крім того, в матеріалах справи наявний лише договір оренди «1-23/10а від 23 жовтня 2020 року», а не «1-03/11а від 03 листопада 2020 року», на який посилається ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі (а.с. 85).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про непідсудність даної справи Деснянському районному суду м. Києва та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України правомірно передав справу на розгляд до Кагарлицького районного суду Київської області.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні ухвали про передачу справи на розгляд до іншого суду не були порушені норми процесуального права, тому підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 січня 2021 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко