Справа № 461/5331/20 Головуючий у 1 інстанції: Волско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/2347/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар: Савчук Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова в складі судді Волоско І.Р. від 31 липня 2020 року у справі за поданням головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Левко Л.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 31 липня 2020 року у задоволенні подання державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові ГТУЮ у Львівській області Левко Любові Романівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційні скарзі просить скасувати ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким задоволити подання державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Левко Л.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань визначених на підставі виконавчого листа №2-2681/11 від 27.02.2012 року; здійснити розподіл судових витрат відповідно до норм ЦПК України. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, тобто прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, без повного та об`єктивного встановлення всіх обставин справи, без належного дослідження матеріалів виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-268/11 від 27.02.2020 року, без наведення будь-яких мотивів на підставі з яких виходив суд роблячи висновок про відсутність в діях боржника ОСОБА_2 умислу на ухилення від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду, та про те, що державний виконавець не вжив всіх необхідних заходів для виконання рішення суду без оцінки доказів наявних в матеріалах цивільної справи, а відтак така ухвала підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення подання. Вказує, що суд першої інстанції при розгляді подання державного виконавця, мав би врахувати тривалість невиконання ОСОБА_2 рішення суду, мав би витребувати матеріали попередніх виконавчих проваджень з виконання виконавчого листа №2-2681/11 від 27.01.2012 року, та не обмежуватись лише дослідженням виконавчого провадження №АСВП 61405822, яке було повторно відкрите лише в лютому 2020 року. Також, зазначає про те, що з 2012 року і до сьогоднішнього часу, ОСОБА_2 навіть не мав на меті виконати свої зобов`язання, встановлені рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2012 року, оскільки до цього часу вчиняв лише дії, спрямовані на те, щоб ввести державного виконавця, суд в оману, щодо свого майнового стану, та своєї добросовісності, зокрема, впродовж восьми років не з`являвся на виклики державного виконавця, припинив офіційну підприємницьку діяльність, часто змінював місце роботи, закрив банківській рахунки, та умисне влаштовувався на роботу з мінімальною заробітною платою, вживав юридичних заходів щодо унеможливлення звернення стягнення на наявне в нього рухоме та нерухоме майно. Звертає увагу, що в матеріалах виконавчого провадження №АСВП 61405822 відсутня декларація про майновий стан та доходи ОСОБА_2 , яка б мала бути подана останнім, незважаючи на те, що ОСОБА_2 було достеменно відомо, про наявність у нього невиконаних зобов`язань, та про наявність відкритого виконавчого провадження в якому він має статус боржника, що свідчить про те, що ОСОБА_2 свідомо приховує свій майновий стан з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань встановлених рішенням суду. Крім того вказує, що ОСОБА_2 свідомо та умисно не вживає будь-яких заходів для того, щоб зняти обтяження з належної йому на праві власності квартири, з тією метою, що державний виконавець не зміг її реалізувати в межах виконавчого провадження, що є ще одним доказом умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду. Звертає увагу на те, що перерахована сума коштів 2 355,46 грн. відносно загальної суми заборгованості 577221, 77 грн. за виконавчим листом є мізерною, тому такі мізерні відрахування є на думку стягувача нічим іншим як способом ухилення від виконання рішення суду, та способом введення в оману державного виконавця та суду щодо його намірів виконати рішення суду. Зазначає, що за ОСОБА_2 зареєстрований автомобіль марки ЗАЗ YF 699Р, та оголошено такий автомобіль у розшук. Однак, станом на сьогодніщній час, працівниками поліції, так і не було встановлено місце знаходження вказаного автомобіля. З вищенаведеного вбачається факт вжиття державним виконавцем всіх необхідних заходів передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» щодо виконання рішення Галицького районного суду міста Львова від 24.01.2012 року, а також те, що факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, вже відбувся, є об`єктивно наявним та вбачається з матеріалів виконавчого провадження, а тому станом на момент звернення державного виконавця з відповідним поданням, були наявні підстави передбачені законодавством для обмеження ОСОБА_2 у праві виїзд за межі України до виконання зобов`язань встановлених рішенням суду.

16 грудня 2020 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги. В заяві просить задоволити заяву про відмову від апеляційної скарги у зв`язку з тим, що відпала необхідність обмежувального заходу для боржника та повернути судовий збір.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Від представниці заінтересованої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності боржника та його представника, також, у заяві вказує, що стосовно задоволення заяви ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги вони не заперечують та вважають, що така підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.4 ст. 364 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження. Визнання апеляційної скарги іншою стороною враховується судом апеляційної інстанції у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вказане, а саме те, що ОСОБА_1 відмовився від апеляційної скарги, будучи поінформованою про наслідки, усвідомлюючи наслідки такої процесуальної дії та свідомо бажаючи настання таких (що вбачається із змісту її заяви а.с. 129); не встановлення судом підстав для не прийняття відмови від апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне відмову від апеляційної скарги ОСОБА_1 прийняти, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 липня 2020 року закрити.

Крім цього, апелянтка ОСОБА_1 у своїй заяві просять повернути судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від апеляційної скарги, що має наслідком закриття апеляційного провадження у справі, апеляційний суд з передбачених пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» підстав вважає, що ОСОБА_1 підлягає поверненню сплачений нею при поданні апеляційної скарги судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 364, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги прийняти.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 липня 2020 року у справі за поданням головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Левко Л.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України закрити.

Повернути ОСОБА_1 420,40 грн. сплаченого нею судового збору за подання апеляційної скарги на р/р UA0013006, код отримувача 38007620, отримувач УК у Личаківському районі м. Львова, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), квитанція № 96 від 15.08.2020 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 12 січня 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Ю. Р. Мікуш

Т.І. Приколота