532/1962/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Назарьової Л. В,

з участю секретаря судового засідання Маляренко І. М,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача, адвокат Бобрищева І. Р,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Кобеляки, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2021 р0оку позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач вказала, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі крім позивача зареєстрований, однак понад один рік без поважних причин не проживає її колишній чоловік ОСОБА_2 . Відповідач не проживає у вказаному будинку, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні житлового приміщення, а тому позивач прохає суд визнати його такими, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року постановлено ухвалити заочне рішення.

Позивач, ОСОБА_1 , та її представник, адвокат Бобрищева І. Р, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак остання подала до суду заяву, в якій підтримала позовну заяву та прохала її задовольнити. Справу прохала розглянути без участі позивача та її представника.

Відповідач, ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 25.09.2009 року власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Свідоцтво про право власності видане 19.01.2010 року (а.с. 5-6).

Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 27 грудня 2008 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 147 (а.с. 20).

З довідки, виданої виконавчим комітетом Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, вбачається, що в будинку ОСОБА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак останній за місцем реєстрації не проживає (а.с. 7).

30 серпня 2021 року комісією в складі депутата Пришибської сільської ради Кізюн С. В, а також сусідів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складено акт про фактичне місце проживання за адресою реєстрації в будинку АДРЕСА_1 , відповідно до якого, ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 27.12.2008 року. Адреса проживання невідома (а.с. 8).

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Власникові, відповідно до ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як визначено нормами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Крім того, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За положеннями частини першої статті 71, статті 72 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно ст. 163 ЖК Української РСР у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідач, ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає більше одного року. В позовній заяві позивачем зазначено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації без поважної причини. Доказів протилежного суду не надано.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_2 без поважної причини, більше одного року не проживає у житловому приміщенні, в якому зареєстровано його місце проживання, місце його перебування не відоме, тому його необхідно позбавити права користування вище вказаним житловим приміщенням.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

Керуючись статтями 12, 81, 128, 141,259, 263-265, 268, ЦПК України, статтями 317, 391 ЦК України, статтями 71, 72 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 ( дев`ятсот вісім) гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя