Справа № 2-945/11
Провадження № 4-с/638/1/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Щепіхіна В.В., розглянувши матеріали скарги Приватного акціонерного товариства Автобаза «Харківводбуд» на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м.Харкова надійшла скарга Приватного акціонерного товариства Автобаза «Харківводбуд» на бездіяльність державного виконавця.

У даній скарзі заявник просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо незняття арешту з всього нерухомого майна Приватного акціонерного товариства Автобаза «Харківводбуд» після закінчення виконавчого провадження №3413429. Скасувати арешт всього нерухомого майна Приватного акціонерного товариства Автобаза «Харківводбуд», накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 11.12.2012 року, ВП №3413429.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виходячи з положень ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Заявник в скарзі звертає увагу суду на те, що за його думкою «…бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна є триваючим правопорушення, тому оскаржується в будь-який час шляхом подання скарги в порядку, передбаченому Розділом VI ГПК України».

Суд не погоджується з вказаними доводами заявника та зазначає наступне.

По-перше, оскільки заявник подав скаргу у відповідності до ст.447 ЦПК України, то остання розглядається тим судом, який розглянув справу як суд першої інстанції, тобто Дзержинським районним судом м. Харкова. Тому, порядок розгляду скарги в даному випадку встановлений нормами Цивільного процесуального кодексу України, а не Господарського процесуального кодексу України, як зазначено в скарзі.

По-друге, як зазначено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (далі Постанова №6 від 07.02.2014) суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження в редакції від 21 квітня 1999 року), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті ЦПК.

Так, частиною 4 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент вчинення виконавчих дій) визначено, що постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Такий же строк (10 днів) зазначено і для оскарження постанови про зняття арешту з майна, яка виноситься державним виконавцем.

Отже, на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №34103429 законом були чітко визначені строки для оскарження дій, рішень або бездіяльності державного виконавця стосовно питання накладення/зняття арешту. Про неможливість з об`єктивних причин подати скаргу у передбачені законом строки заявник в скарзі не зазначив.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

З огляду на матеріали, які додані до скарги, заявник дізнався про порушення своїх прав 06.03.2013, коли державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №34103429. Також, ним надана довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.12.2012 року, яка свідчить про обізнаність заявника щодо правового режиму нерухомого майна, власником якого він являється, та, відповідно, про можливе порушення його прав з боку державного виконавця. Скарга подана до суду 31.12.2020, тобто після спливу десятиденного строку після того, як заявник дізнався про ймовірне порушення його прав.

Причини, за якими заявником пропущений строк звернення до суду, в скарзі не зазначено. Клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду із скаргою заявник не подає.

З урахуванням встановлених обставин, а також вимог статті 449 ЦПК України суд вважає, що заявником пропущений строк для звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, що подається в порядку статті 447 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України наслідком порушення процесуальних строків є залишення документів, поданих після закінчення процесуальних строків, без розгляду.

Згідно ч.2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В абзаці 4 п.16 Постанови №6 від 07.02.2014 року зазначено, що якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Крім того, відповідно до пункту 13 Постанови №6 від 07.02.2014 - скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження (редакція від 21 квітня 1999 року), зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК ( в редакції до 15.12.2017), а саме щодо залишення заяви без руху або її повернення.

Такі самі вимоги щодо змісту та форми заяви містить і Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII в новій редакції від 2 червня 2016 року. Так, відповідно до частини 4 статті 74 зазначеного закону скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити, в тому числі, реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

В порушення зазначених норм заявник не вказав в повному обсязі резолютивну частину виконавчого листа №2-945/11 від 29.06.2012, виданого Дзержинським районним судом м.Харкова. Як вбачається з відомостей, що містяться в довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на підставі постанови про арешт майна боржника під час виконання виконавчого провадження за №3413429 накладено арешт на все нерухоме майно в межах суми боргу 96 119,95 грн. Що не співпадає з даними заявника щодо суми боргу, викладеними в його заяві.

Заявник в своїй скарзі посилається на постанову про закінчення виконавчого провадження №34103429 від 06.03.2013 року. Даний номер провадження не співпадає з номером провадження, що зазначений в самій скарзі та в довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, а саме з номером ВП 3413429.

Також, в порушення вищезазначених вимог заявник не вказав в своїй заяві яку саме норму порушив державний виконавець своєю бездіяльністю відносно заявника, який є боржником по справі. Тобто, на підставі якої норми Закону заявник вважає бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з нерухомого майна протиправною. Також, заявником не вказано жодних відомостей щодо стану виконання рішення суду на підставі виконавчого листа №2-945/11, виданого 29.06.2012 в частині оплати заборгованості по заробітній платі.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, вважаю, що заявником пропущено десятиденний строк на оскарження дій державного виконавця, не заявлено клопотання про поновлення строку, не дотримані вимоги щодо оформлення скарги, тому приходжу до висновку, що скаргу слід залишити без розгляду та повернути заявнику.

Відповідно до пункту 7 частини 4 статті 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі ст. ст.126,447,448,449 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Приватного акціонерного товариства Автобаза «Харківводбуд» на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_1 - залишити без розгляду та повернути її заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя В.В. Щепіхіна