Ухвала

Іменем України

12 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 202/1554/21

провадження № 61-17826ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк» на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року в справі за скаргою акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк», стягувач - ОСОБА_1 , заінтересована особа - начальник Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисенко Д. Б., на дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року акціонерне товариство «Акціонерний банк «Радабанк» (далі - АТ «АБ «Радабанк») звернулося до суду зі скаргою на дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Скаргу заявник обґрунтовував тим, що на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року у справі № 202/4344/17 АТ «АБ «Радабанк» як управителем Фонду фінансування будівництва (далі - ФФБ) до переліку довірителів та належних їм прав вимоги внесені відомості щодо закріплення за ОСОБА_1 об`єкта інвестування -однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Зазначав, що листом від 05 лютого 2021 року АТ «АБ «Радабанк» повідомило державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виконання в повному обсязі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року у справі № 202/4344/17 шляхом внесення відомостей щодо закріплення за ОСОБА_1 об`єкта інвестування. Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломейко Д. С. від 08 лютого 2021 року виконавче провадження ВП № 64290192 закінчено відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Однак за результатами розгляду скарги стягувача ОСОБА_1 указанапостанова скасована та постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 23 лютого 2021 року виконавче провадження відновлено, зобов`язано АТ «АБ «Радабанк» надати документи, що підтверджують повне виконання рішення суду, без зазначення які саме документи необхідно надати.

Також заявник наголошував, що з урахуванням того, що ОСОБА_1 з 17 липня 2019 року до АТ «АБ «Радабанк» не з`являлася для закріплення за нею об`єкта інвестування - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , тому АТ «АБ «Радабанк» вважало, що виконало усі дії, які можливо було виконати без участі довірителя - до переліку довірителів та належних їм прав вимоги внесені відомості щодо закріплення за ОСОБА_1 об`єкта інвестування, а вчинення інших дій, а саме: укладення договору про участь у ФФБ/додаткового договору, внесення коштів довірителем, відкриття рахунку для обліку внесених коштів тощо, є неможливим без участі особи та надання особою певних документів.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2020 року, у задоволенні скарги відмовлено.

29 жовтня 2021 року АТ «АБ «Радабанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просило ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Свої вимоги заявник обґрунтовує неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, зокрема, зазначає, що судами не застосовані загальні положення цивільного законодавства про договір, не встановлена наявність або відсутність договірних відносин, не досліджено порядок внесення змін до договору.

Крім того, заявник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій положення Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» застосовані неправильно, не в повному обсязі, вибірково, а свідоцтво про участь у ФФБ не існує як окремий від договору про участь у ФФБ документ. Також заявник стверджує, що судами проігноровано положення статей 13, 14 та частини 1-10 вищевказаного Закону.

На думку АТ «АБ «Радабанк», суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку щодо можливості внесення змін до умов договору про участь у ФФБ, які законом визначені як істотні, шляхом внесення змін до його додатку, що не передбачено ні Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», ні Правилами ФФБ, ні договором про участь у ФФБ, ні Цивільним кодексом України.

АТ «АБ «Радабанк» також вказує, що судами попередніх інстанцій не було застосовано положення Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» стосовно здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта до встановлення з ним ділових відносин.

Крім того, заявник зазначає про порушення норм процесуального права, оскільки судами не було досліджено та надано оцінку наданим АТ «АБ «Радабанк» внутрішнім документам банку з питань функціонування ФФБ та доказам виконання рішення суду, не досліджено та не надано оцінку питанню встановлення реальних мотивів та правомірності дій начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисенка Д. Б., а також прийнятому ним рішенню про скасування постанови головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08 лютого 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 64290192. Суди не звернули уваги на те, що об'єкт, щодо якого суд зобов'язав управителя АТ «АБ «Радабанк» видати ОСОБА_1 свідоцтво про участь у ФФБ, на теперішній час не існує та не надали оцінки зазначеним обставинам. Крім того, на думку заявника, розглядаючи скаргу АТ «АБ «Радабанк», суд вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1 у справі № 202/4344/17.

Вказує, що судом першої інстанції не з'ясовано, що у договорі від 26 грудня 2013 року № 15/6 про участь у ФФБ, укладеному між публічним акціонерним товариством «Актабанк» (далі - ПАТ «Актабанк»), комунальним підприємством «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» (далі - КП «АРР «Регіон-Лідер») та ОСОБА_1 , та відповідно у свідоцтві від 26 грудня 2013 року № 15/6-1 про участь у ФФБ виду «А» зазначені дані недійсного паспорта ОСОБА_1 .

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Серед засад виконавчого провадження, визначених статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» є обов`язковість виконання рішень.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «АБ «Радабанк», ПАТ «Актабанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпропетровське регіональне управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», КП «АРР «Регіон-Лідер» Дніпропетровської обласної ради, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним одностороннього правочину та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Комітету з управління фондами фінансування будівництва ПАТ «Актабанк» від 26 грудня 2014 року про відкріплення від довірителя ОСОБА_1 закріпленого за нею об`єкта інвестування - квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано управителя ФФБ об`єкта будівництва - житлового будинку АДРЕСА_3 - ПАТ «АБ «Радабанк» здійснити закріплення об`єкта інвестування - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року замінено управителя ФФБ об`єкта будівництва - житлового будинку АДРЕСА_3 з ПАТ «Актабанк» на ПАТ «АБ «Радабанк». Передано ФФБ об`єкт будівництва -житловий будинок АДРЕСА_3 , а саме: документацію в повному обсязі та кошти оперативного резерву цього Фонду від ПАТ «Актабанк» до ПАТ «АБ «Радабанк».

Також установлено, що в провадженні Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 64290192 з примусового виконання виконавчого листа № 202/4344/17, виданого 18 січня 2021 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про зобов`язання управителя ФФБ об`єкта будівництва - житлового будинку АДРЕСА_3 - ПАТ «АБ «Радабанк» здійснити закріплення об`єкта інвестування - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № лютого 2021 року представником АТ «АБ «Радабанк» направлено клопотання про закінчення виконавчого провадження та додано витяг з журналу ФФБ по будинку АДРЕСА_3 ) станом на 08 січня 2020 року.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 08 лютого 2021 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 202/4344/17, виданого 18 січня 2021 року, закінчено.

Постановою про результати перевірки виконавчого провадження від 23 лютого 20021 року начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисенка Д. Б. постанову про закінчення виконавчого провадження від 08 лютого 2021 року скасовано та постановою від 23 лютого 2021 року виконавче провадження відновлено.

ОСОБА_1 17 вересня 2019 року звернулась до АТ «АБ «Радабанк» із вимогою виконати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року та лише 09 березня 2021 року листом за вихідним № 1226-1/57/2021 АТ «АБ «Радабанк» було повідомлено ОСОБА_1 про необхідність звернення до АТ «АБ «Радабанк» для надання документів, які ідентифікують особу, та інших документів, необхідних для виконання функцій управителя, а також для укладання договору про участь у ФФБ/додаткового договору у зв`язку зі зміною сторін такого договору та інших істотних умов.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено та учасниками справи визнано, що АТ «АБ «Радабанк» не було видано ОСОБА_1 свідоцтво про участь у ФФБ.

За приписами статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» закріплення об`єкта інвестування за довірителем - встановлення правовідносин між довірителем та управителем на підставі договору про участь у ФФБ, за яких у довірителя виникає право вимоги на цей об`єкт інвестування в майбутньому.

Статтею 15 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено порядок закріплення за довірителем об`єкта інвестування та умови передачі коштів в управління управителю ФФБ. Зокрема у цій статті визначено, що після внесення довірителем коштів до ФФБ управитель видає довірителю свідоцтво про участь у ФФБ - документ, що підтверджує участь довірителя у ФФБ.У разі зміни будь-яких даних, що зазначені у свідоцтві про участь у ФФБ, свідоцтво про участь у ФФБ підлягає заміні.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель для кожного ФФБ розробляє й затверджує Правила ФФБ та інші необхідні внутрішні документи, що регламентують функціонування цього ФФБ. Правила ФФБ є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами цієї системи фінансування будівництва житла.

Правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя, відповідальність управителя і забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов`язань, порядок отримання довірителем страхового відшкодування у разі несвоєчасного введення об`єкта будівництва в експлуатацію, невиконання робіт, передбачених договором між управителем і забудовником та договором між управителем і установником фонду, або неналежного виконання таких робіт та інші умови функціонування ФФБ.

Установлено, що згідно з підпунктом а) пункту 2.1.12 Правил фонду фінансування будівництва виду «А» за програмою КП «АРР «Регіон-Лідер» ДОР» закріплення об`єкта інвестування за довірителем - встановлення правовідносин між довірителем та управителем на підставі договору про участь у ФФБ, за яких у довірителя виникає право вимоги на цей об`єкт інвестування в майбутньому. При закріпленні об`єкта інвестування Довірителю надається Договір про участь у ФФБ, свідоцтво про участь у ФФБ та додатки до них.

За приписами пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що доводи АТ «АБ «Радабанк» щодо виконання ним усіх можливих дій з метою виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року та відповідно щодо виконанння в повному обсязі зазначеного рішення суду не знайшли свого підтвердження під часрозгляду справи, а наданий витяг з Журналу ФФБ по будинку АДРЕСА_3 ) станом на 08 січня 2020 року не є доказом належного виконання указаного судового рішення.

Таким чином, судом першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно встановлено,що АТ «АБ «Радабанк» не надано суду доказів щодо виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року.

Більш того, доводи касаційної скарги АТ «АБ «Радабанк» зводяться до незгоди із висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин та відносяться до переоцінки доказів, які були досліджені та оцінені судами з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Згідно з частиною третьою статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються висновками судів, викладеними в ухвалі суду першої інстанції та постанові суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк» на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року в справі за скаргою акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк», стягувач - ОСОБА_1 , заінтересована особа - начальник Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисенко Д. Б., на дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко