Справа № 542/1640/21
Провадження № 2-з/542/28/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Кашуба М.І., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Грибовода В.В. про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

28 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Грибовод В.В. звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовом до суду була подана заява про забезпечення позову, відповідно до якої представник позивача просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №8841 від 27.09.2019, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», заборгованості в розмірі 21 927,88 грн, що перебуває на виконанні державного виконавця Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) Задорожнього Сергія Юрійовича.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про залишення вказаної заяви без руху виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №8841 від 27.09.2019, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем.

Водночас, на виконання п. 2 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову у зазначенні найменування третьої особи вказано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича.

Судом враховано також, що вказана заява подана одночасно із позовною заявою, в додатках до якої міститься копія постанови державного виконавця Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) Задорожнього Сергія Юрійовича, де зазначено реквізити документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження та особу, яка видала вказаний документ, а саме: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.

Таким чином, зазначення у вступній та резолютивній частині заяви про забезпечення позову у якості особи, яка видала виконавчий документ, зупинити стягнення на підставі якого просить заявник, різних осіб, на переконання суду перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, в порушення п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, яке є гарантією захисту прав та інтересів відповідача та має забезпечити відшкодування збитків відповідача, що можуть бути спричинені забезпеченням позову, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки підстави для застосування зустрічного забезпечення має вирішуватись судом, тоді як заявник має виконувати вимоги, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, щодо зазначення необхідної інформації. У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі, ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів. Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, то зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану status-quo між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

Згідно з ч. 9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки нормами ЦПК України не передбачено залишення без руху заяви про забезпечення позову, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо залишення без руху позовної заяви (ст.185 ЦПК України).

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2021 року заява залишена без руху, заявнику наданий строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали.

09 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Грибовод В.В. на виконання зазначеної ухвали суду надав до суду лист, де вказав, що, відповідно до виконавчого напису нотаріуса, його вчинення відбувалось приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

Вказав, що на сьогоднішній день ОСОБА_2 вже є приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, у зв`язку з чим, учасником справи є приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., при цьому у позовній вимозі зазначений приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, оскільки саме ним було вчинено виконавчий напис.

На підтвердження вказаної обставини представником позивача було надано до суду копію листа Міністерства юстиції України, адресованого Роману Макаренку, наступного змісту:

«Міністерство юстиції України розглянуло Ваш запит від 20.07.2021 (вх. № ПІ-М-3189 від 20.07.2021) щодо отримання інформації і в межах компетенції повідомляє.

З 29.06.2021 відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2021 № 1075/6 діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. зупинена у зв`язку з необгрунтованою відмовою нотаріуса надати документи для перевірки організації нотаріальної діяльності, до усунення цієї обставини.

Статтями 24, 291, 292, 301 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що реєстрація приватної нотаріальної діяльності, зупинення та припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса здійснюється відповідним територіальним органом Міністерства юстиції України.

Враховуючи зазначене, з метою отримання актуальної інформації щодо діяльності вказаного приватного нотаріуса необхідно звертатись до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (пров. Музейний, буд. 2д, м. Київ, 01001, і).»

На переконання суду, зміст наданої копії листа Міністерства юстиції України не підтверджує обставини, викладені представником позивача у заяві, наданій до суду на виконання ухвали про усунення недоліків.

Крім того, ані вказаний лист, ані надана представником позивача на виконання ухвали суду про залишення без руху заяви про забезпечення позову заява не містять належних доводів та обгрунтувань, спрямованих на усунення обставин, що перешкоджають розгляду заяви про забезпечення позову та які були підставою для залишення її без руху.

Таким чином, недоліки, зазначені в ухвалі суду від 29 жовтня 2021 року, усунуті не були.

Крім того, представник позивача, отримавши ухвалу про залишення заяви про забезпечення позову без руху, не скористався правом надання клопотання про витребування доказів для встановлення обставин, що перешкоджають розгляду заяви про забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, слід вважати заяву представника ОСОБА_1 адвоката Грибовода В.В. про забезпечення позову неподаною та повернути її позивачу з усіма додатками до неї.

Звертається увага заявника на те, що якісна підготовка заяви, спрямована в першу чергу на захист інтересів самих учасників справи.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись статтями 95, 153, 175, 185 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Грибовода В.В. про забезпечення позову вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М. І.