Справа № 401/2525/20
Провадження № 2-др/401/7/21
УХВАЛА

12 листопада 2021 року місто Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя - Андріянова С.М.

при секретарі Суботніцької О.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 17 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_3 до Садівничого товариства «Металерг-3» в особі Іщенко Віктора Миколайовича про визнання дій незаконними щодо відключення від електропостачання та зобов`язання відновити попередній стан, залишено без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, в зв`язку з поданням до початку розгляду справи по суті заяви представником позивача про залишення позову без розгляду. (а.с.109-110)

Вказану ухвалу суду представник відповідача ОСОБА_4 отримав 11 вересня 2021 року. (а.с.112)

20 вересня 2021 року представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі №401/2525/20 в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_3 на користь СТ «Металург-3» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

На підтвердження заяви надав суду копії договору про надання правової допомоги від 22 грудня 2020 року, додаткової угоди від 22 грудня 2021 року, акту наданих послуг від 16 вересня 2021 року.

Вказану заяву обґрунтовує тим, що садівниче товариство у відзиві вказувало про орієнтовний перелік витрат, які сторона планує понести в зв`язку з розглядом справи в розмірі 3000 грн. Оскільки, позовну заяву залишено без розгляду, то відповідач має право ставити вимогу про стягнення з позивача вказаних витрат у відповідності до вимог ст.ст. 133, 141, 142, 270 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_2 підтримав подану заяву до суду повністю та додатково пояснив, що на сьогоднішній день садівниче товариство не провело з ним розрахунку за договором про надання правової (правничої) допомоги від 22 грудня 2020 року.

Представник позивача Охріменко В.Б. в судовому засіданні заперечував проти даної заяви, мотивуючи тим, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що при подачі відзиву 09 лютого 2021 року, представник відповідача вказував, що розрахунок сум судових витрат очікується в розмірі 3000 грн.

Представником відповідача у справі є адвокат Філоненко Олександр Валентинович, який на підтвердження своїх повноважень надав суду ордер серії КР №99251 від 22 грудня 2020 року.

17 серпня 2021 року судом залишено позов без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно ч.9.ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що строк для подачі заяви про розподіл судових витрат у даній справі закінчився 01 вересня 2021 року, фактів зловживання позивачем та його представником процесуальними правами судом не встановлено, то підстав для задоволення заяви немає.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в даному випадку не підлягає застосуванню ст.270 ЦПК України. Оскільки, згідно ч.3 ст.259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. В даному випадку, розгляд справи по суті не було почато і за ухвалою суду позов залишено без розгляду.

Вивченням наданих до суду документів, було встановлено наступні обставини. Представником відповідача надано копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 22 грудня 2020 року, де в пункті 3.1. вказано, що клієнт зобов`язується сплатити Адвокату вартість правової (правничої) допомоги у розмірі 3000 грн. за здійснення представництва в суді першої інстанції. В додатковій угоді №1, а саме в пункті 2.1. вказано, що гонорар сплачується Адвокату незалежно від результатів розгляду справи, а саме задоволення позовних вимог чи відмові у задоволенні позовних вимог, закриття провадження у справі, залишення позовних вимог без розгляду. Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг до Договору від 22.12.2020 року від 16 вересня 2021 року, а саме в п.4 вказано, що клієнт приймає на себе зобов`язання здійснити оплату послуг Адвоката на підставі виставленого рахунку.

В судовому засіданні встановлено, що оплата послуг адвоката, станом на 12 листопада 2021 року, садівничим товариством не оплачено. Тобто, фактично, витрати відповідачем на правничу допомогу понесені не були.

Згідно з п.1, п.2 ч.2 ст. 147 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) зазначено, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення".

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року № 638/7748/18 (провадження № 61-13573св19) зазначено, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) також позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладені обставини, встановлено, що відповідачем не було доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.141, 142, 147 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Світловодського міськрайонного

суду Кіровоградської області С.М. Андріянова