"04" листопада 2021 р. Справа № 489/2138/18
Провадження №6/489/88/21
У Х В А Л А

04 листопада 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до суду з заявою, якою просив виконавчий лист № 1, виданий 21 серпня 2018 року Ленінським районним судом м. Миколаєва по справі № 489/2138/18 (провадження № 2/489/1626/18) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 01 квітня 2017 року у розмірі 92646,00 грн., з яких заборгованість за повернення позики 57904,00 грн., заборгованість з повернення процентів у розмірі 37742,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на те, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Ухвалою суду від 23.08.2018, виправлено описку у рішенні суду, а саме змінено суму заборгованості з повернення процентів на «34742,00 грн.». 21 серпня 2018 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 1 по справі № 489/2138/18 (провадження № 2/489/1626/18). Згідно виконавчого листа судове рішення набрало законної сили 27 липня 2018 року. Постановою заступника начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 11.09.2018, відкрито виконавче провадження № 57172836 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Ухвалою суду від 05.03.2019 надано дозвіл державному виконавцю на примусове проникнення до житлового приміщення, що належить ОСОБА_1 . Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18.04.2019, відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 та зупинено виконання ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2019 до закінчення апеляційного провадження. 13 квітня 2019 року ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення. Отже, заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018, на підставі якого видано спірний виконавчий лист № 1 по справі № 489/2138/18 (провадження № 2/489/1626/18), не набрало законної сили у зв`язку зі зверненням відповідача до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, яку прийнято до розгляду. У зв`язку з вищенаведеним, вважає, що виконавчий лист № 1, виданий 21 серпня 2018 року Ленінським районним судом м. Миколаєва по справі № 489/2138/18 (провадження № 2/489/1626/18), є таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 01.04.2017 року у розмірі 92646 грн. 00 коп., з яких: заборгованість з повернення позики 57904,00 грн., заборгованість з повернення процентів 37742,00 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 704, 00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2018 року внесено виправлення в рішення Ленінскього районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме: змінено в тексті рішення суду суму заборгованості з повернення процентів з «37742,00 грн.» на вірну «34742,00 грн.».

21 серпня 2018 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 1 по цивільній справі № 489/2138/18 (провадження № 2/489/1626/18) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 01.04.2017 року у розмірі 92646,00 грн.

Заступником начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57172836 з виконання виконавчого листа № 489/2138/18 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва від 21.08.2018 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2019, подання заступника начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення, яке належить боржнику ОСОБА_1 задоволено. Надано дозвіл на примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій з виконання виконавчого провадження №57172836.

15 квітня 2019 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2019 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18.04.2019, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2019 року та зупинено виконання ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2019 року до закінчення апеляційного провадження.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 15.05.2019, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2019 року залишено без змін. Поновлено виконання ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2019 року.

23 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2018 року по цивільній справі № 489/2138/18 (провадження № 2/489/1626/18).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.06.2019, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 26.06.2018 по цивільній справі № 489/2138/18 (провадження № 2/489/1626/18) залишено без задоволення.

16 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського апеляційного суду зі скаргою, якою просив скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у вересні 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом, яким просив визнати недійсним договір позики, укладений між ним та ОСОБА_2 , що оформлений письмовою розпискою від 01.04.2017.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2021, визнано недійсним договір позики, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в простій письмовій формі 01.04.2017 на суму боргу 2200,00 умовних одиниць (доларів), еквівалент 60000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.07.2021, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2021 року залишено без змін.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06.10.2021 року, заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2018 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину "судового провадження" відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від: 17 жовтня 2019 року у справі № 2-3558/2010, 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, 16 вересня 2020 року у справі № 308/6024/14.

Отже, законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником, чи іншою особою, або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06.10.2021, заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2018 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Аналізуючи зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку про те, що наявні процесуальні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки було скасовано рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2018 року, на підставі якого видано оспорюваний виконавчий лист.

За наведених обставин та наданих документів вимоги заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтею 432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий лист № 1 Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2018 по цивільній справі № 489/2138/18 (провадження № 2/489/1626/18) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 01 квітня 2017 року у розмірі 92646,00 грн., з яких заборгованість за повернення позики 57904,00 грн., заборгованість з повернення процентів у розмірі 37742,00 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «10» листопада 2021 року.