Провадження № 22-ц/801/134/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Жмудя О.О., повний текст якого складено 16.11.2020

в справі №127/10162/20

за заявою ОСОБА_1 (заявник)

за участі Територіальної громади с. Михайлівці в особі Михайловецької сільської ради (заінтересована особа)

про встановлення факту смерті особи в певний час,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до міського суду із заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько ОСОБА_2 , поховання якого здійснила вона на сільському кладовищі в с. Михайлівці Мурованокуриловецького району. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить, в т. ч. право на майновий пай члена КСП. Звернувшись до Мурованокуриловецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного управління Міністерства юстиції з метою отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , проте їй було відмовлено у його видачі у зв`язку з відсутністю необхідних документів.

Оскільки вона не має можливості у встановленому порядку зареєструвати факт смерті дядька з метою захисту своїх законних прав та інтересів, в тому числі права на спадкування, просила встановити факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Михайлівці Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, заявник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, просила його скасувати та ухвали нове про задоволення вимог заяви.

На думку апелянта, наявні у справі докази підтверджують факт смерті її дядька, а встановлення такого факту в судовому порядку зумовлено необхідністю отримання свідоцтва про його смерть та оформлення спадщини після його смерті на належне йому майно.

Відзив на апеляційну скаргу від заінтересованої особи не надійшов.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах викладених в ній, просила задовольнити скаргу.

Представник Територіальної громади с. Михайлівці в особі Михайловецької сільської ради, повідомленої в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті дядька ОСОБА_2 заявник ОСОБА_1 на обґрунтування своїх вимог надала копію свідоцтва про народження останнього, свідоцтво про право на майновий пай члена КСП виданий на ім`я ОСОБА_2 , а також довідки сільської ради про дату та місце поховання ОСОБА_2 , та про те, що заявник ОСОБА_1 дійсно є племінницею померлому ОСОБА_2 (а. с. 7-14, 16).

Довідкою виконкому Михайловецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області від 18.11.2019 підтверджено, що ОСОБА_1 є племінницею померлому ОСОБА_2 (а. с. 15).

Виконком Михайловецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області від 14.11.2019 також видав довідку про те, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 похований на сільському кладовищі №1 в с. Михайлівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 16).

Крім того, в матеріалах справи містяться фото з місцевого кладовища на яких зображено могилу ОСОБА_2 із нагробним пам`ятником, де вказана дата смерті останнього.

Мурованокуриловецький районний відділ ДРАЦС Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 12.03.2020 відмовив заявниці в державній реєстрації смерті ОСОБА_2 з підстав ненадання нею відповідних документів, згідно Правил державної реєстрації актів громадського стану в Україні, затверджених наказом Міністерством юстиції України. В повідомленні також зазначені підстави для державної реєстрації смерті та роз`яснено встановлений чинним законодавством порядок проведення державної реєстрації актів цивільного стану (а. с. 18).

ОСОБА_1 у своїй заяві вказала, що встановлення відповідного юридичного факту необхідне їй для прийняття спадщини.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, суд першої інстанції виходив із недоведеності її вимог, а тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту смерті та задоволення заяви.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема п. 8, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Зазначеною нормою передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За вимогами частини 2 статті 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 Постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву з посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за іншими правилами ЦПК. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Факт смерті особи в певний час встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням у ці органи або відсутністю документів, які стверджують подію смерті.

При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами, цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів міліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази.

В даному випадку матеріали справи достеменно свідчать про те, що дядько заявниці ОСОБА_2 помер в с. Михайлівці ІНФОРМАЦІЯ_1 та похований на сільському кладовищі.

В заяві до суду ОСОБА_1 вказала про те, що відповідні обставини також можуть підтвердити свідки.

Відповідно до частин 1-2 статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охоронні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Допитана як свідок в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 суду показала, що проживала по сусідству з дядьком заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 чи то 2006 чи то 2007 року. День смерті вона пам`ятає чітко, бо припадає на «День радянської армії», а її чоловік був військовим. Поховання дядька з дотриманням всіх обрядів здійснила ОСОБА_1 , проте остання не виявила в хаті паспорта померлого і не змогла отримати свідоцтво про смерть в сільській раді.

Отже в порушення вищевказаних вимог процесуального закону суд першої інстанції не допитав свідків, а обмежився дослідженням письмових доказів та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні вимог заяви.

В інший спосіб встановити відповідний факт неможливо, а встановлення факту смерті особи має важливе значення як для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, так і для вирішення питань правонаступництва померлої особи, а тому рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і порушенням норм процесуального права відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Михайлівці Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 06.01.2021

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

В.В.Сопрун