КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року

справа № 756/11492/19

провадження № 22-ц/824/7162/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Олійника В.І.

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Сорока Валерій Миколайович

треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року, постановленого під головуванням судді Жука М.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Сороки Валерія Миколайовича, треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Сороки Валерія Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.02.2019 року, індексний номер 45643236, згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк»;

скасувати запис про право власності № 30402133 від 19.02.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внесений на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Сороки Валерія Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.02.2019 року, індексний номер 45643236.

Вимоги обґрунтовані тим, що в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 10-29/2727, 01.12.2006 року нею та ОСОБА_2 укладено з АКБСР «Укрсоцбанк», яке в подальшому змінило назву на АТ «Укрсоцбанк», іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 .

У липні 2019 року державний реєстратор КП «Реєстраційне бюро» Сорока В.М. відповідно до вимоги банку та іпотечного договору прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

Апелянт вважає, що реєстрація права власності на передану в іпотеку квартиру відбулася з порушенням вимог закону. Посилається на те, що станом на дату проведення державної реєстрації права власності, в квартирі, яка передана в іпотеку, зареєстрована та проживає неповнолітня дитина. Позивач також зазначала, що письмової вимоги про усунення порушень основного зобов`язання від АТ «Укрсоцбанк» власник майна не отримувала. Крім того, вказувала на відсутність у АТ «Укрсоцбанк» права на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки окремого договору щодо задоволення вимог іпотекодержателя між сторонами укладено не було. Також позивач як на підставу для задоволення позову посилалась на те, що рішення про проведення державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за відповідним застереженням у договорі фактично призвело до примусового стягнення майна без згоди власника, що заборонено нормами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Крім того, вказувала, що АТ «Укрсоцбанк» не надано доказів на підтвердження факту наявності заборгованості за основним зобов`язанням на забезпечення якого укладено договір іпотеки. Державним реєстратором порушено вимоги ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». АТ «Укрсоцбанк» не надано державному реєстратору звіт про оцінку майна предмета іпотеки, що є порушенням ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

У зв`язку із наведеним вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року у позові відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського апеляційного суду від 22.10.2019 року у виді арешту квартири АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на незаконне звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку в період дії Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Зазначає, що позивач не отримувала повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, та вказує, що ПАТ «Уксоцбанк» не надано державному реєстратору звіт про оцінку предмета іпотеки. Крім того, апелянт посилається на відсутність заборгованості за основним зобов`язанням, а також на те, що станом на дату проведення державної реєстрації та по теперішній час у квартирі зареєстрована і проживає малолітня дитина.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник АТ «Альфа-Банк» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з АТ «Укрсоцбанк» договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя внаслідок невиконання основного зобов`язання забезпеченого іпотекою та перед зверненням стягнення на предмет іпотеки іпотекодавцям в узгодженому сторонами договору порядку направлялась письмова вимога про усунення порушення, яка відповідно до умов договору вважається врученою; АТ «Укрсоцбанк» надано державному реєстратору всі передбачені на той час документи щодо реєстрації права власності на підставі іпотечного застереження, у зв`язку із чим дійшов висновку про правомірність прийняття оспореного ОСОБА_1 рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

Однак, погодитись із таким висновком суду не можна.

Встановлено, що 01.12.2006 між АКБСР «Укрсоцбанк», яке в подальшому змінило назву на АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №10-29/2727, за яким банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 70200 доларів США строком до 01 грудня 2021 року.

01.12.2006 року між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 02-10/3329, за яким у забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором кредиту № 10-29/2727 від 01.12.2006 року передано банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

13.12.2012 року між сторонами укладено договір про внесення змін №10/29/2727-1 до договору кредиту №10-29/2727 від 01.12.2006 року, за яким встановлено кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом до 01.12.2024 року.

Відповідно до п. 4.1. ст. 4 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпеченні іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом п.п. 4.5.3. п. 4.1. ст. 4 Іпотечного договору іпотекодерожатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекожержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

01.12.2018 року АТ «Укрсоцбанк» направлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на їх поштові адреси, вказані в іпотечному договорі, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, у якому банком порушено вимогу про сплату боргу за кредитним договором № 10-29/2727 від 01.12.2006 року, яка станом на 21.08.2018 року становить 79 463 доларів США 18 центів та складається із 29 400 доларів США 63 центів строкової заборгованості, 22 574 доларів США 13 центів простроченої заборгованості, 1 017 доларів США 46 центів строкової заборгованості по нарахованим процентам та 26 470 доларів США 96 центів заборгованості по нарахованим процентам (а.с. 23 т.2).

Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень указані повідомлення АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки від 01.12.2018 року повернуті адресату відділенням поштового зв`язку, у зв`язку із неврученням адресатам (а.с. 36-32 т. 2).

За змістом п. 6.2. ст. 6 Іпотечного договору усі повідомлення за цим договором будуть вважатись зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

19.02.2019 року АТ «Укрсоцбанк», в особі представника Волощука О.Л., звернулося до державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Сороки В.М. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12-15 т. 2).

21.02.2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Сорокою В.М. прийнято рішення за індексним номером 45643236 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 57 т. 2).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 21.02.2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Сорокою В.М. внесено запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 58 т. 2).

Згідно із ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на момент укладення іпотечного договору) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на момент укладення договору іпотеки) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права вланості іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що АТ «Укрсоцбанк» направлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на їх поштові адреси, вказані в іпотечному договорі, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом із тим, поштові відправлення повернені за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.37, 41, 43 т. 2).

У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також потрібно вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року, справа №127/23288/18).

У матеріалах справи відсутні відомості про отримання іпотекодавцем письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, а також відсутні докази того, що іпотекодавці ухилялись від отримання вимоги, оскільки повернення поштового відправлення із відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» не свідчить про відмову від отримання такої кореспонденції адресатами.

Отже, позивач вимогу про усунення порушення зобов`язання не отримала, тому іпотекодержатель не набув права на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Крім того, частиною третьою статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Вказана норма також закріплена у частині третій статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час реєстрації за банком права власності на предмет іпотеки).

Разом з тим, для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки відповідна оцінка вартості предмету іпотеки не надавалась.

Отже, в матеріалах справи відсутні відомості про отримання позивачем письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності у зв`язку з наявністю у нього боргу та його розміру, інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна.

За таких обставин іпотекодержатель ухилився від виконання свого обов`язку, передбаченого Законом «Про іпотеку», Порядку № 1127 щодо надіслання іпотекодавцю повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, зокрема вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності із зазначенням інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, що унеможливило встановлення державним реєстратором завершення тридцятиденного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі й шляхом набуття права власності, відтак, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ «Укрсоцбанк» проведена всупереч норм чинного законодавства.

Зазначений висновок відповідає висновкам, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц; від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц, 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц 15 січня 2020 року справа № 199/4062/17, постановах Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року справа № 761/43002/19-ц, від 31.07.2020 року справа № 607/11516/18.

Враховуючи наведе позов в частині скасування запису про реєстрацію права власності № 30402133 від 19.02.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягає задоволенню.

Разом із тим, посилання апелянта на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд не приймає з огляду на наступне.

Підпунктом 1 пункту 1 Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуваєв іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Отже, однією із умов для застосування вказаного закону є відсутність у майнового поручителя на праві власності іншого нерухомого житлового майна.

Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 21.02.2019 року, ОСОБА_2 , який є одним із іпотекодавців (майновим поручителем), належить на праві спільної часткової власності будинок за адресою: АДРЕСА_2 ; на праві приватної власності 3/5 частини будинку за адресою: АДРЕСА_3

Враховуючи, що у майнового поручителя - ОСОБА_2 , у власності знаходиться інше нерухоме житлове майно, відтак положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до даних правовідносин застосуванню не підлягають.

Крім того, доводи позивача про те, що у спірній квартирі зареєстрована та проживає малолітня дитина, та реєстрація права власності за АТ «Укрсоцбанк» відбулась без дозволу органу опіки та піклування, що є підставою для скасування державної реєстрації, судом відхиляється, оскільки згода відповідного органу опіки та піклування потрібна при укладенні договору іпотеки, а не при реєстрації права власності на підставі звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, реєстрація дитини у спірній квартирі відбулась після укладення договору іпотеки.

Доводи апеляційної скарги та позовної заяви щодо відсутності доказів на підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором, апеляційний суд також відхиляє, оскільки за положеннями ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, позивачем не надано доказів про виконання зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі, не спростовано наявність відповідної заборгованості.

Заявлені позивачем вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Сороки В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.02.2019 року, згідно із яким здійснено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк» задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав (абзац перший частини першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на час державної реєстрації права власності на квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк»).

Заявлена позовна вимога про визнання протиправним і скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на квартиру фактично стосується запису про це право.

Саме скасування такого запису є належним способом захисту прав та інтересів позивача. Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію.

Відтак, позивач, звертаючись до суду, обрала спосіб захисту її порушеного права, який узгоджувався зі змістом статей 26 і 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

До відповідного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року по справі № 520/13067/17.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового про задоволення позову в частині скасування запису про реєстрацію права власності.

Згідно зі ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року скасувати, постановити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Сороки Валерія Миколайовича, треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності задовольнити частково.

Скасувати запис про реєстрацію права власності № 30402133 від 19.02.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в реєстрі прав власності на нерухоме майно, внесений на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Сороки Валерія Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.02.2019 року, індексний номер 45643236.

Стягнути із Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Сороки Валерія Миколайовича на користь ОСОБА_1 судовий збір за у розмірі 1921,00 грн.

В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суд протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді