Провадження № 2/235/306/21
Справа № 235/7940/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Овчаренко В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди завданої трудовим каліцтвом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Покровського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське») про відшкодування моральної шкоди завданої трудовим каліцтвом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Покровського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що з 12.07.2017 року по 09.09.2020 року працював у відповідача.

23.04.2020 року в III зміну, працюючи у відповідача гірником очисного забою, він отримав наряд на кріплення сполучення 2 лави південної панелі блоку 10 з вентиляційним штреком 2 лави південної панелі блоку 10 (верхнє сполучення). О 23 годині 00 хвилин, після здійснення вирубки виїмковим вугільним комбайном JOY-4LS-20 на верхньому сполучені лави він та його напарник ОСОБА_2 здійснили перетяжку секцій кріплення механізовано комплексу МКЮ-4У №№200, 201, 202, завели брус на секцію № НОМЕР_1 та бермовий спеціальний взаємозамінний профіль (СВП), потім приступили до зачистки підошви виробки від гірничої маси в районі привідної станції лавного конвеєра SZK260/852 для послідуючої її задвижки, а також зачистки конструкції рами привідної станції в місцях болтових з`єднань кріплення конструкції) для послідуючого їх обтягування. О 23 годині 30 хвилин він розташувався безпосередньо біля провідної станції лавного конвеєра SZK260/852 і застосовуючи ручний інструмент для руйнування гірничої маси (обушок) почав зачищати від гірничої маси болтові з`єднання кріплення кінцевої станції лавного конвеєра SZK260/852 до рами кріплення. Після того як болтові з`єднання кріплення були підготовлені для обтягування він почав переміщуватися по зубчатій рейці t=126. О 23 годині 45 хвилин під час руху він послизнувся, втратив рівновагу, в результаті чого в районі кріплення цапфи цівочної рейки конвеєра його ліва нога потрапила в технічний зазор (0,1м), передбачений заводською конструкцією конвеєра SZK260/852, між зубчатою рейкою t=126 і направляючою конвеєра та слалася безпосередньо в риштаку конвеєра, внаслідок чого його ліва кінцівка була захоплена скребком працюючого конвеєра SZK260/852 і в місці мінімального зазору між зубчатою рейкою t=126 і направляючого конвеєра сталася травматична ампутація його лівої нижньої кінцівки. Почувши його крик гірник очисного вибою ОСОБА_3 здійснив екстрену зупинку лавного конвеєра SZK260/852 та гірники очисного вибою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 надали йому першу медичну допомогу та повідомив про нещасний випадок помічника начальника дільниці №3 ОСОБА_5 , який в свою чергу по телефону повідомив гірничого диспетчера шахти ОСОБА_6 , який викликав на підприємство реанімаційно-протишокову групу 10ВГРЗ. Робітники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на ношах транспортували його до приствольного двору ППС-3, де його чекали медичні працівники підприємства та лікарі 10ВГРЗ, які надали йому медичну допомогу та видали на поверхню шахти і машиною РПГ 10ВГРЗ лише о 03 год. 20 хв. він був доставлений в травматологічне відділення Комунального некомерційного підприємства «Мирноградської центральної міської лікарні».

При надходженні в травматологічне відділення КНП «Мирноградської центральної міської лікарні» було встановлено, що в н/з лівої гомілки виявляється неправильної форми обширна рана на 2/3 об`єму гомілки розмірами до 12см. Кістки формуючи гомілковостопний суглоб відсутні. В рані виявляються множинні кісткові фрагменти від 1x0,5см до 5x5см. Ліва ступня розчавлена, представлена клаптями шкіри з обширним дефектом м`яких тканин та кісток. Рана та шкіра лівої н/кінцівки рясно забруднені вугільним пилом, не кровоточать, чутливість відсутня.

В травматологічному відділенні КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» в ургентрному порядку під спинномозковою анестезією йому виконана операція: ампутація лівої н/кінцівки на рівні с/з лівої гомілки та проведена гіпсова імобілізація.

З 24.04.2020 року по 01.06.2020 року він знаходився на стаціонарному лікуванні травматологічному відділенні КНП «Мирноградська центральна міська лікарня», післяопераційний період протікали задовільно і останні шви були зняті через 37 днів. Надалі йому вироблялося туге бинтування культі, для додання їй конічної форми. Після чого він був виписаний з відділення в задовільному стані на амбулаторне лікування з діагнозом: Важка виробнича травма. Неповна травматична ампутація лівої н/кінцівки на рівні н/з гомілки. Травматичний шок І-ІІ ст.

З 02.06.2020 року по 09.09.2020 року він знаходився на амбулаторному лікуванні під наглядом травматолога отримуючи медикаментозне лікування відповідно до рекомендацій лікарів.

По даному факту на підприємстві складено акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 23.04.2020р. о 23год. 45хв. форми Н-1/П від 15.05.2020р.

13.08.2020р. по цій травмі первино Міжрайонна травматологічна МСЕК м. Покровська встановила йому 50% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково, рекомендовано медикаментозне оперативне лікування, протезування лівої гомілки, чохли на куксу, протезне взуття, палиця, милиці, протез для купання, сидіння для ванної, протипоказана важка фізична праця, тривала ходьба, підземні умови праці.

Наказом відповідача від 10.09.2020 року №2350вк його було звільнено з 09.09.2020р. за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленими невідповідності займаній посаді за станом здоров`я.

Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зв`язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, заподіяну моральну шкоду, яку просив відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 1000 000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_8 надала відзив, в якому зазначила, що заявлені позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.п.1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Зазначає, що ані позовна заява, ані документи, надані позивачем не містять доказів, протиправної поведінки відповідача, внаслідок якої позивачу завдали моральних страждань. Позивач посилається на обставини, за яких стався нещасний випадок, та які відображені в акті розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 23.04.2020 року о 23 годині 45 хвилин форми Н-1/П від 15.05.2020 р. При цьому замовчує, що згідно вказаним висновкам нещасний випадок стався з причин порушення позивачем «Паспорту відпрацювання виїмкової дільниці 2 лави південної панелі блоку 10», розділ «Кріплення приводів і передвижка конвеєрів», п.1, гл.5, розд. IV НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах» (наказ № 62 від 22.03.2010 року «Про затвердження Правил безпеки у вугільних шахтах», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.2010 р. під №398/17693), п.1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поведінці в шахті гірника очисного забою», п.2.11 «Колективного договору підприємства на 2017-2019 р.р.» Так, відповідно висновків, викладених у п.5 акту від 15.05.2020 р. форми Н-1/П розслідуванням нещасного випадку встановлено, що причин настання нещасного випадку є невиконання вимог інструкцій з охорони праці:

- переміщення виконавця робіт (потерпілого) по елементам конструкції лавного конвеєра SZK 260/852 у 2 лаві південній панелі блоку 10 під час його роботи при виконанні технологічного циклу з комбайнової виїмки вугілля;

- особою, що допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, є ОСОБА_1 (позивач), гірник очисного забою дільниці №3 ПРАТ «ШУ «Покровське; переміщення по елементам конструкції лавного конвеєра SZK 260/852 у 2 лаві південної панелі блоку 10 під час його роботи при виконанні технологічного циклу з комбайнової виїмки вугілля;

- порушення: «Паспорт відпрацювання виїмкової дільниці 2 лави південної панелі блоку 10», розділ «Кріплення приводів і передвижка конвеєрів», п.1, гл.5, розд.IV НПАОП 10.0-1.01- 10 «Правила безпеки у вугільних шахтах» (наказ № 62 від 22.03.2010 року «Про затвердження Правил безпеки у вугільних шахтах», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.2010 р. під .№398/17693), п.1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поведінці в шахті гірника очисного забою», п.2.11 «Колективного договору підприємства на 2017-2019 р.р.» (п. 8 акту № 18 від 04.04.2019 р. форми Н-1, п.п. 6.2.1 п. 6.2 акту від 04.04.2019 р. форми Н-5).

Наряд був виданий з реєстрацією у книзі нарядів дільниці № 3 та наряд-путівці на виробництво робіт гірничого майстра дільниці № 3 з попереднім проведенням інструктажу з питань охорони праці по професіям та видам виконуваних робіт під особистий підпис виконавців робіт. Тобто потрібно було лише добросовісно виконувати свої обов`язки та не порушувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці. Але позивачем цього зроблено з якихось підстав не було і зараз він наполягає, що в цьому є вина відповідача.

У зв`язку з вищевикладеним незрозуміло, в чому в даному випадку полягає протиправність поведінки відповідача, яка призвела до втрати працездатності позивачем. Крім того, оформляючи трудові відносини з позивачем згідно ст.29 КЗпП України, ст.5 Закону України «Про охорону праці» позивачу були роз`яснені його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Тож відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу. При цьому, позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював, можливість ушкодження його здоров`я та наслідки невиконання вимог техніки безпеки.

За роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці позивач відповідно до ст.7 Закону України «Про охорону праці» користувався скороченням тривалості робочого часу, додатковою оплачуваною відпусткою, оплатою праці в підвищеному розмірі та іншими пільгами та компенсаціями, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, під час працевлаштування позивач усвідомлював, що під час роботи у шахті буде піддаватися впливу шкідливих факторів.

На підставі вищевикладеного, вважала, що позивачем не доведена неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода (не доведено склад правопорушення в діях відповідача), наявність вини відповідача у травмуванні позивача, а також не наведено розрахунку суми шкоди, яку він зазначає у позові.

Тож про які саме дії відповідача, що спричинили позивачу моральні страждання, пов`язані із травмою позивача, яка є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача йдеться мова в позовній заяві, незрозуміло. Протиправних дій у відношенні позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку із травмуванням, відповідач не вчиняв.

Також просила суд прийняти до уваги, що згідно із висновком МСЕК, позивачеві встановлено 3 групу інвалідності, у відповідності до «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.09р., є робочою. Інваліди III групи можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів. Тобто позивач права на працю не позбавлений.

Таким чином, вимога позивача про стягнення 100 000,00 грн як компенсації моральної шкоди з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» є безпідставно завищеною, та такою, що не відповідає вимогам розумності та справедливості, якщо суд вирішить задовольнити вимоги про відшкодування моральної шкоди, просила встановити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню із умовного розрахунку за 1% - 500 грн., тобто не більше 25 000 грн., в остаточній частині позову в задоволенні позивачу просила відмовити.

Крім того, у разі вирішення справи на користь позивача, просила суд звернути увагу, що відповідно до п.п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

З огляду на зазначене просила частково задовольнити позовну заяву, стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 25 000 грн з утриманням обов`язкових платежів, у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, пояснення на позов не подала.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносини.

Позивач з 12.07.2017 року працював в ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» в якості гірничого робочого очисного забою 4 розряду з повним робочим днем в шахті, 14.09.2018 року переведений гірником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, 01.11.2018 року переведений гірником очисного забою 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, 23.07.2019 року переведений гірником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, 09.09.2020 року звільнений з роботи у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я (а.с.16).

23.04.2020р. о 23 годині 45 хвилин під час виконання трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, а саме о 23 годині 30 хвилин він розташувався безпосередньо біля провідної станції лавного конвеєра SZK260/852 і застосовуючи ручний інструмент для руйнування гірничої маси (обушок) почав зачищати від гірничої маси болтові з`єднання кріплення кінцевої станції лавного конвеєра SZK260/852 до рами кріплення. Після того як болтові з`єднання кріплення були підготовлені для обтягування він почав переміщуватися по зубчатій рейці t=126. О 23 годині 45 хвилин під час руху він послизнувся, втратив рівновагу, в результаті чого в районі кріплення цапфи цівочної рейки конвеєра його ліва нога потрапила в технічний зазор (0,1м), передбачений заводською конструкцією конвеєра SZK260/852, між зубчатою рейкою t=126 і направляючою конвеєра та слалася безпосередньо в риштаку конвеєра, внаслідок чого його ліва кінцівка була захоплена скребком працюючого конвеєра SZK260/852 і в місці мінімального зазору між зубчатою рейкою t=126 і направляючого конвеєра сталася травматична ампутація його лівої нижньої кінцівки, про що було складено акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 23.04.2020р. о 23 годині 45 хвилин, затверджений генеральним директором ПрАТ «ШУ «Покровське» ОСОБА_9 15.05.2020р. (а.с.17-26).

Згідно довідки МСЕК 12 ААА № 093267 позивачу вперше встановлено 50% втрати працездатності по трудовому каліцтву 13.08.2020р. з 13.08.2020 року безстроково, визнано інвалідом 3 групи, визначено потребу у медикаментозному, оперативному лікуванні, протезуванні лівої гомілки, чохли на куксу, протезне взуття, палиця, милиці, протез для купання, сидіння для ванної (а.с.51).

Згідно довідки МСЕК 12 ААБ № 850700 позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності з 13.08.2020р. безстроково за трудовим каліцтвом, протипоказано важку фізичну працю, тривалу ходьбу, підземні умови праці, рекомендовано ІПР (а.с.50).

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з роз`ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Судом установлено, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, актом проведення розслідування нещасного випадку, довідками МСЕК, виписками з амбулаторної карти, протоколом огляду, епікризом, індивідуальною програмою реабілітації інваліда

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже ствердження відповідача про необхідність встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК є безпідставним.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу у медичній та соціальній допомозі, вік позивача.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у 40 000 грн.

Суд при ухваленні рішення враховує положення Закону України № 466-ІХ від 16.01.2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким внесено зміни до статті 164 ПК України (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466-ІХ, включається відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК України).

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне зазначити в рішенні, що розмір присудженої моральної шкоди в сумі 40 000 грн підлягає стягненню з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з урахуванням утримання обов`язкових податків і зборів, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Відповідно до ст.23 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.13, 19, 141, 263-265, 282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (м. Покровськ Донецької області, площа Шибанкова, 1-а, ) про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Покровського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (м. Слов`янськ Донецької області, вулиця Свободи, будинок 5, ), - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві, та його наслідками 40 000 (сорока тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятисот восьми) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня її складання.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Г.В. Назаренко