Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

05 січня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, -

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач посилається на те, що подружнє життя у них не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим. Відповідач не погоджується на розірвання шлюбу за спільною згодою, тому позивач просить розірвати шлюб у судовому порядку. Крім того, оскільки дитина проживає із нею та знаходяться повністю на її утриманні, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25.05.2020 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

06.07.2020 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07.07.2020 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач відзив у встановлений строк не подав, в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавав.

Позивач подала клопотання про розгляду справи за її відсутності, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечила, а відтак, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 24.07.2009 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 24.07.2009 року, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 1570, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 у шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Надаю чи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, сторони мають різні погляди на життя, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, відтак, суд робить висновок, що шлюб має формальний характер та підлягає розірванню у судовому порядку.

Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично знаходиться на утриманні своєї матері - позивача.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За змістом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Позивач пред`являючи позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилалась на те, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 4500 грн., щомісячно, що, на думку суду, є достатнім та необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відтак, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 4, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити;

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24.07.2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1570 - розірвати;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) тисяч гривень, починаючи з 15.10.2019 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття;

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 );

відповідач - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 );

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб;

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу;

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць;

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача;

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Подільського районного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин;

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним судом, якщо його не буде скасовано.

Суддя В. В. Гребенюк