Дата документу 09.11.2021 Справа № 335/3108/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3165/21 Головуючий у 1-й інстанції: Рибалко Н.І.
Є.У.№ 335/3108/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства «ОТП Банк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа,

за апеляційною скаргоюПублічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

22.03.2021 АТ «ОТП Банк» звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

В обґрунтування заяви зазначав, що 31.12.2010 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист на підставі рішення суду від 12.08.2010 по цивільній справі № 2-1666/10 за позовом ПАТ «ОТП Банк» (на даний час АТ «ОТП Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 314 740, 00 грн., та судових витрат.

29.08.2011 виконавчий лист щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором був пред`явлений для примусового виконання до Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції (на даний час Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)).

З інформації, наданої ДВС на запит Банку, встановлено, що 01.09.2011 державним виконавцем прийнято рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.6 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» за виконавчим провадженням №2-1666/10 та виконавчий лист повернуто стягувачу. Проте стягувач виконавчий лист з постановою про повернення виконавчого документу не отримував, тому банк вважає, що документ був втрачений ДВС, що унеможливлює звернення АТ «ОТП Банк» до державної виконавчої служби чи приватного виконавця з метою виконання рішення суду.

Посилаючись на зазначені обставини, Банк просив суд поновити строк пред`явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа, а також видати його дублікат.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «ОТП Банк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Не погоджуючись з рішенням суду,ПАТ «ОТП Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову про задоволення заяви. Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду. Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що рішення суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором не виконане, а виданий на підставі вказаного рішення суду виконавчий лист не перебуває ані у стягувача, ані в органі виконавчої служби. Судом не надано належної оцінки доводам заяви та наданим доказам, з урахуванням викладеного, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про відмову у задоволені позову.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи представник Банку не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності боржника і стягувача.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2010 задоволено позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 314 740, 00 грн, судового збору в розмірі 1 700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення справи в розмірі 120,00 грн, а всього на загальну суму 316 550,00 грн.

31.12.2010 ПАТ «ОТП Банк» отримав виконавчий лист.

29.08.2011 виконавчий лист щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором був пред`явлений для примусового виконання до Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції.

01.09.2011 державним виконавцем Антонець І.В. прийнято рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.6 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» за виконавчим листом №2-1666/10 та повернуто його стягувачу. Повторно документ, згідно даних автоматизованої системи виконавчих проведень, на адресу відділу не надходив.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволені заяви ПАТ «ОТП Банк», суд першої інстанції виходив із того, що заява стягувача про видачу дубліката виконавчого листа не містить обставин, належних та допустимих доказів, які об`єктивно давали б можливість суду зробити висновок про те, що оригінал виконавчого листа втрачено, а отже відсутня передбачена законом підстава для видачі його дублікату. Заявником не наведені причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду таким, що відповідає нормам діючого законодавства та зібраним у справі доказам.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20).

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

До заяви про видачу дублікату виконавчого листа мають бути додані: довідка стягувача, державного виконавця чи органу зв`язку про втрату виконавчого листа; при втраті виконавчого листа стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що виконавчий лист втрачено і до виконання не пред`явлено.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Будь-яких доказів на підтвердження втрати виконавчого листа по справі № 2-1666/10 заявником суду не надано.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо наявності підстав для видачі дубліката виконавчого документа, колегія суддів також виходить з такого.

За змістом частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя постановлено 12.08.2010. Виконавчий лист був отриманий 31.12.2010, пред`явлений до виконання 29.08.2011. 01.09.2011 державним виконавцем Антонець І.В. прийнято рішення про відмову у відкритті виконавчого та повернуто виконавчий лист стягувачу.

Матеріали справи не містять доказів, що, починаючи з дня отримання виконавчого листа та протягом строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження», заявник вживав активні дії для реалізації своїх прав з виконання рішення суду, звертався з відповідними заявами до виконавчої служби з приводу з`ясування місцезнаходження виконавчого листа, обставин повернення його стягувачу тощо.

Ні в заяві про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа, ні в апеляційній скарзі Банк не наводить причини пропуску визначеного законом строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачені строки вчинення виконавчою службою відповідних процесуальних дій в ході примусового виконання судового рішення. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стягувач як учасник виконавчого провадження має право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, має право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Сторони виконавчого провадження зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Жодної обставини, яка б унеможливила реалізацію стягувачем як учасником виконавчого провадження своїх прав і обов`язків в процесі примусового виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості, Банк не наводить.

В продовж 10 років Банк як стягувач не звертався до виконавчої служби, не цікавився ходом примусового виконання судового рішення, не вчиняв жодної дії з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, оскільки таке клопотання заявлено банком поза межами розумних строків.

Аналіз вищевикладеного свідчить про те, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлено без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2021 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська