Справа № 545/46/21
Провадження № 2-з/545/2/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.01.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі судового засідання Плескач І.Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

06 січня 2020 року з заявою про застосування судом заходів забезпечення позову до подачі позову про оскарження рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей. до суду звернулась ОСОБА_1 , в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони батьку дитини ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам виконувати будь-які висновки та рішення органів опіки та піклування, зокрема Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, у тому числі і створеної нею комісії з питань захисту прав дитини, про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказану вимогу мотивує тим, що внаслідок застосування такого заходу буде припинено негативний вплив ОСОБА_2 на її дітей, який прикривається тим, що їх місце проживання визначено нібито з ним, в той час як для неї він створює перешкоди у вихованні її дітей і спілкування з ними. Невжиття вказаного заходу вважає може призвести до того, що діти відвикнуть від неї і звикнуть до батька, а в суді при вирішенні питання про місце їх проживання, батько буде впливати на дітей на висловлення ними побажання проживати з ним, а не з нею.

Також просила заборонити ОСОБА_2 будь-яким способом створювати їй перешкоди у спілкування з її малолітніми внуками, а також перешкоди у їх виховання.

Вважає, що необхідність застосування такого заходу забезпечить рівні можливості сторін для реалізації батьківських прав с суді.

Крім того, просила вважати зупиненою дію рішення (на її думку не зрозуміло якого) від 28 лютого 2020 року про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком ОСОБА_2 за його місцем проживанням.

Необхідність застосування такого заходу на її думку позбавить можливості відповідача використовувати на свою користь рішення від 28 лютого 2020 року.

Заява обґрунтована тим, що 10 вересня 2005 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . У шлюбі у них народилися зазначені вище діти. Спочатку сім`я проживала у квартирі, що належить її батькам. Пізніше їх сім`я почала проживати у збудованому будинку по АДРЕСА_1 за рахунок спільних трудових зусиль, в тому числі і її. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2020 року шлюб між подружжям розірвано. Після розірвання шлюбу діти продовжували проживати у вказаному будинку.

Вказала, що 01 квітня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до неї про встановлення місця проживання їх спільних дітей з ним та до позовної заяви додав рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації (але не вказано якій саме) від 28 лютого 2020 року №04-02/2020 про визначення місця проживання дітей з батьком ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . Вважає, що зазначення конкретної адреси проживання дітей є помилкою. То того ж, органом опіки та піклування або судом може вирішуватись спір лише між матір`ю та батьком, які проживають окремо. В той час, вона та батько дітей мають спільне місце проживання АДРЕСА_1 . Крім того, висновок не є рішенням органу опіки та піклування, бо такі рішення мають бути у формі розпорядження. В даний час ОСОБА_2 почав створювати їй перешкоди у користуванні вказаним будинком, змушуючи її припинити проживати там , щоб в подальшому визнати її такою, що втратила право на проживання на вказаним місцем її реєстрації.

Оскільки забезпечується позовна вимога нематеріального характеру заявник вважає, що в зустрічному забезпеченні необхідності немає.

Відповідно до частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 Цивільного процесуального кодексу України та до них належать, зокрема, встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (пункт 3 частини першої).

При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії, заявником мають бути визначені підстави такого звернення, обставини, за наявності яких виконання рішення по справі може стати неможливим, докази того, що запропонований захід забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

В обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову у виді заборони батьку дитини ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам виконувати різні висновки та рішення органів опіки та піклування, зокрема Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, у тому числі і створеної нею комісії з питань захисту прав дитини, про визначення місця проживання малолітніх дітей заявник зазначає, що вжиття даного заходу необхідно для того щоб діти не відвикли від неї, а батько не впливав на дітей на висловлювання їх побажають щодо проживання з одним із батьків.

Інший вид забезпечення позову, який впросить вжити, це заборонити ОСОБА_2 будь-яким способом створювати їй перешкоди у спілкування з її малолітніми внуками, а також перешкоди у їх виховання. В той час раніше вона зазначала, що спір існує з приводу участі батьків у виховання їх спільних дітей, пояснюючи, що в разі такого виду забезпечення позову батьки дітей будуть мати рівні можливості сторін для реалізації батьківських прав с суді.

Крім зазначених вище заходів, заявник просить вважати зупиненою дію рішення від 28 лютого 2020 року, без зазначення якого самого та якого відомства, про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком ОСОБА_2 за його місцем проживання, пояснюючи, що вказаний захід позбавить можливості відповідача використовувати рішення від 28 лютого 2020 року.

В той час вказане рішення від 28 лютого 2020 року органу опіки та піклування, яке вона просить заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам виконувати, заявник має намір оскаржити та подати з цього приводу позов до суду.

До того ж, не обґрунтовано необхідність подання вказаного позову при наявності, як зазначено заявником, в провадженні суду справи за позовом про визначення місця проживання їх спільних дітей.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір з приводу виконання рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Перевіривши заяву про забезпечення позову, судом встановлено, що заявником не доведені обставини та конкретні підстави, з посиланням на докази, які призведуть до неможливості забезпечення виконання рішення у даній справі у разі його задоволення.

Окрім того, матеріали поданої заяви не місять жодних доказів з приводу вчинення майбутнім відповідачем будь-яких дій, направлених на перешкоджання виконати судове рішення, а заходи, які просить заявник вжити на забезпечення позову є не конкретними і не узгоджується із ч.1 ст.150 ЦПК України.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Згідно ч.7 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Л. В. Шелудяков