Справа № 752/7151/19
Провадження № 2-69/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Бойко В.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання заповіту дійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач позов звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання заповіту недійсним, де зазначила, що є дружиною ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_5 12.11.2013 склав заповіт, де заповів все свою майно двом дітям, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Син, ОСОБА_6 за життя придбав їм будинок, який був записаний на батька, він піклувався про них та допомагав. Відповідач не цікавились їх життям, не допомагала їм. В червні 2018 року позивач перебувала в лікарні, а батька забрала до себе відповідач. В останній період життя ОСОБА_5 хворів на ряд захворювань, не в повній мірі розумів значення своїх дій. ОСОБА_2 не повідомила рідних про смерть та похорони батька. В подальшому при подачі заяви про прийняття спадщини, позивач дізналась про наявність заповіту від 20.07.2018, який просить визнати недійсним, оскільки ОСОБА_5 при його складанні не розумів значення своїх дій і сам заповіт не відповідав його волі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки обставини на які посилається позивач щодо стану здоров`я ОСОБА_5 є надуманими та не підтверджуються доказами. Крім того, позивач не має права на спадкування, а від так провадження у справі підлягає до закриття.

Позивачем надано відповідь на відзив, де зазначено, що позов не підлягає до закриттю, а заповіт складений з порушенням та не відповідач волі заповідача поділити майно на всіх дітей, і був вчинений коли ОСОБА_5 через стан здоров`я не міг розуміти значення своїх дій. Крім того, нотаріус не перевірила правовий режим майна, оскільки воно набуте під час шлюбу.

Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, та зазначено, що підстав для визнання майна спільним майном подружжя не має, оскільки земельна ділянка набута шляхом приватизації . Крім цього, сам факт зазначення будь-якого майна в заповіті не є підставою для його скасування.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, додатково зазначили, що ОСОБА_5 в останній період свого життя хворів, не міг розуміти в повній мірі значення своїх дій, почав забуватись, погано чув. Мав намір поділити майно між діти порівну, син їх допомагав, а відповідач не цікавилась їх життям не допомагала їм. Донька самостійно забрала батька до себе в квартиру, коли позивач перебувала в лікарні, де під тиском вплинула на нього, щоб заповіт був змінений.

В судовому засіданні відповідач та її представник проти задоволення позову заперечили в повному обсязі з підстав викладених у відзиві та запереченні. Додатково зазначили, що жодних доказів, що ОСОБА_5 на час укладення заповіту не міг розуміти значення своїх дій не надано. Донька останній період свого життя доглядала за ним, а тому він вирішив змінити заповіт.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази, медичну документацію, матеріали справи, допитавши свідків, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 зареєструвала шлюб 21.12.1955 з ОСОБА_5

121.11.2013 ОСОБА_5 склав заповіт, яким належне йому майно заповів ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

12.07.2018 ОСОБА_5 склав заповіт в себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , яким належне йому майно заповів ОСОБА_2 . Даний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поручник А.Ю., до підписання прочитаний вголос заповідачем і власноручно підписано. Особу встановлено, дієздатність перевірено.

Відповідно до довідки ЖЕД 103 ОСОБА_5 проживав в квартирі АДРЕСА_2 , без реєстрації.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 05.11.2018, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 05.11.2018, причина смерті ОСОБА_5 була хронічна серцево-судинна недостатність, хвороба Альгеймера.

05.11.2018 ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини.

20.11.2018 ОСОБА_6 подав заяву про прийняття спадщини.

20.11.2018 ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини.

Станом на час розгляду справи свідоцтв про право власності на спадкове майно не було видано.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 показали, що є сусідами позивача. Підтвердили, що ОСОБА_5 в останній період свого життя погано себе почував, мав проблеми з пам`яттю та вади слуху. Їм допомагав син, який купив будинок в с.Деревяна. Доньку не знали, ніколи її не бачили, батькам не допомагала.

Згідно ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ст.105 ЦПК України , призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Згідно п.7 «Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №419 , заповіти і довіреності підписуються заповідачем або довірителем у присутності посадової, службової особи. У разі коли фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати заповіт чи довіреність, за її дорученням в її присутності та в присутності посадової, службової особи такий документ може підписати інша фізична особа. Про причини, з яких особа, від імені якої посвідчується заповіт чи довіреність, не підписала документ, зазначається у посвідчувальному написі. Фізична особа, на користь якої заповідається майно, не може бути присутньою під час підписання заповіту, а також підписувати його за заповідача. Посадова, службова особа не може підписувати заповіти і довіреності за заповідача або за особу, що видає довіреність. Посадова, службова особа встановлює особу, від імені якої посвідчується заповіт чи довіреність, а також особу, яка бере участь у вчиненні правочину від її імені.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.2 ст.1234 ЦК України, право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ст.1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів . У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Згідно ст.1254 ЦК України , заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалою суду від 16.07.2020 по даній справі було призначено судово-психіатричну експертизу щодо стану здоров`я ОСОБА_5 на час укладення оспорюваного заповіту.

Київський міський центр судово-психіатричної експертизи від 29.12.2020 повернув до Обухівського районного суду вказані матеріали цивільної справи в зв`язку з несплатою вартості експертизи.

Судом роз`яснено право позивачу та її представнику про можливість повторно звернення до суду з клопотанням про призначення судово-психіатричної експертизи.

Позивач та її представник відмовились повторно заявляти клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи з підстав неможливістю оплатити послуги експерту.

На обґрунтування позову позивач вказувала, про те, що ОСОБА_5 не міг розуміти значення своїх дій при складанні заповіту та волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, оскільки він хворів на ряд тяжких захворювань і мав похилий вік.

З урахуванням того, що в судовому засіданні не встановлено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_5 на час укладення оспорюваного заповіту, не міг розуміти значення своїх дій при складанні заповіту та волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Так, в даний категорії справ, належними доказами щодо стану особи є висновок судово-медичного експерта, проте такий доказ відсутній.

Пояснення позивача, свідків, наявність ряду тяжких захворювань та похилий вік заповідача не можуть безумовно свідчити, що заповіт не відповідав його волі, а від так позовні вимоги є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4,5,15,76-81,264-265 ЦПК України, ст.ст. 1216,1218, 1247, 1248, 1254, 1257 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання заповіту дійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12.11.2021.

Суддя: О.Б. Тиханський