Справа № 405/6608/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

за участю: представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Лебедченко А.Д., державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П. про визнання права власності в порядку спадкування, скасування державної реєстрації договору дарування, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Усатенко В.Ю., звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа державний нотаріус Кропивницької районної державної нотаріальної контори Лебедченко А.Д. про визнання права власності по 1/2 частині 3/50 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 . В обґрунтування позову вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина на 3/50 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . У травні 2019 року позивачі звернулися до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 29.05.2019 року їм було відмовлено, оскільки право власності на дане нерухоме майно зареєстроване за іншою особою ОСОБА_5 , а не за спадкодавцем. Вказали, що спадкодавець ОСОБА_6 є власником даного нерухомого майна на підставі договору міни від 21.03.1984 року, а інших спадкоємців він не має. За таких обставин просили визнанати за ними право власності по 1/2 частині 3/50 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.09.2019 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

28.01.2020 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ОСОБА_6 дійсно був власником 3/50 частки житлового за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору міни від 21.03.1984 року, однак, 26.01.2004 року згідно договору дарування частини домоволодіння подарував вказане нерухоме майно чоловіку відповідача ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свою чергу, відповідач є спадкоємцем ОСОБА_7 та 24.05.2019 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на вказану частину будинку. Вважає, що спірне майно не належало ОСОБА_6 на момент смерті, а тому позовні вимоги є безпідставними. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.07.2020 рокуклопотання представника позивачів про витребування доказів задоволено, витребувано у Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , а у Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 - спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_7 , на підставі якої було видано свідоцтво про право на спадщину № 2-231 від 24.05.2019 року на ім`я ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 18.08.2020 року заяву представника позивачів задоволено, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П., а також підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

18.08.2020 року представник позивачів подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказав, що договір дарування від 26.01.2004 року на день смерті дарувальника ОСОБА_7 не був зареєстрований, а відповідно останній не набув права власності на спірне майно. Також зазначив, що законодавством не передбачено можливість реєстрації права власності за померлою людиною. За таких обставин також просить скасувати державну реєстрацію договору дарування частини домоволодіння від 26.01.2004 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , здійснену 21.05.2019 року державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П. і визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.05.2019 року № 2-231, посвідчене державним нотаріусом Кушнір В.П., яке видане ОСОБА_5 на спадщину, яка складається з 3/50 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 .

09.10.2020 року представник відповідача подав до суду відзив на збільшені позовні вимоги, в якому вказав, що ОСОБА_7 ще за життя набув у власність 3/50 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , оскільки сторонами договору дарування від 26.01.2004 року дотримано форму договору, а право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту прийняття дарунку. Так сталося, що за життя ОСОБА_7 не встиг здійснити державну реєстрацію права власності, а тому така реєстрація була здійснена за заявою спадкоємця ОСОБА_5 після його смерті за процедурою, передбаченою п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що станом на дату укладання договору дарування нерухомого майна від 26.01.2004 року такий договір підлягав державній реєстрації у відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України. При цьому, на день смерті ОСОБА_7 28.06.2017 року даний договір не був зареєстрований. Однак, відповідач оформила право власності ОСОБА_7 на спірне майно у 2019 році вже після його смерті, тобто здійснила першу реєстрацію договору дарування. Вважає дану державну реєстрацію договору незаконною, оскільки ОСОБА_7 на той момент вже помер.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що право власності на нерухоме майно за договором дарування виникає не з моменту державної реєстрації, а з моменту прийняття обдаровуваним дарунку, про що було вказано у договорі, а тому право власності ОСОБА_7 на спірне майно виникло в момент укладання договору дарування. До 2013 року відповідними органами здійснювалася державна реєстрація договорів про відчуження нерухомого майна, а після 2013 року державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Оскільки договір дарування не був зареєстрований до 2013 року, то на його підставі 24.05.2019 року було правомірно проведено державну реєстрацію права власності померлого ОСОБА_7 на спірне майно.

Державний нотаріус Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Лебедченко А.Д. 20.08.2021 року подав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі.

Державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надала.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дочками ОСОБА_6 . Також ОСОБА_7 являється сином ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 11-15, 133, 169).

У свою чергу відповідач ОСОБА_5 з 05.09.1998 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження (т. 1, а.с. 162).

ОСОБА_6 являвся власником 3/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором міни від 21.03.1984 року, посвідченим державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори та архівною довідкою ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 18.04.2019 року № 52605 (т. 1, а.с. 24, 25).

При цьому, як вбачається з договору дарування частини домоволодіння від 26.01.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Латушкіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1-56, ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_7 прийняв у дар безоплатно 3/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 172).

Згідно п. 3.4 цього договору право власності на частину домоволодіння з надвірними будівлями у обдарованого виникає з моменту державної реєстрації. Також у договорі міститься примітка про те, що відповідно до ст.ст. 182, 210 ЦК України договір підлягає державній реєстрації.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Кіровоградської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 132, 133, 139).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 звернулася до Кропивницької державної нотаріальної контори № 1 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 157, 158). При цьому, мати померлого ОСОБА_7 ОСОБА_6 07.07.2017 року подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини після смерті свого сина ОСОБА_7 (а.с. 163).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.05.2019 року № 167830520 державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П. в якості державного реєстратора 21.05.2019 року було внесено запис № 31690016 про право власності ОСОБА_7 на 3/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності - договір дарування № 1-56 від 26.01.2004 року. При цьому, у графі «Власники» міститься посилання на свідоцтво про смерть ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 172).

24.05.2019 року ОСОБА_5 звернулася до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та того ж дня їй було видано відповідне свідоцтво на 3/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано в реєстрі за № 2-231 (а.с. 169, 184).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.06.2019 року № 170114907, право спільної часткової власності на 3/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за відповідачем ОСОБА_5 було зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-231 від 24.05.2019 року (т. 1, а.с. 19-20).

У травні 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Кропивницької районної державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого батька ОСОБА_6 , однак 29.05.2019 року їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності на 3/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за іншою особою (т. 1, а.с. 26).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно п.п. 4.1., 4.2, 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Так, на підтвердження прав спадкодавця ОСОБА_7 на спірне нерухоме майно спадкоємець ОСОБА_5 подала нотаріусу договір дарування частини домоволодіння від 26.01.2004 року та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.05.2019 року № 167830520, згідно якого 21.05.2019 року право власності на дане нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_7 .

Поряд з цим, позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що померлий ОСОБА_7 не набув права власності на спірне майно на підставі договору дарування від 26.01.2004 року, а тому відповідач ОСОБА_5 не могла його успадкувати.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; інші юридичні факти (пункти 1, 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (частина третя статті 334 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно з частиною першою статті 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (частина друга статті 719 ЦК України).

Частиною першою статті 722 ЦК України передбачено, що право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Відповідно статті 182 ЦК України (у редакції на час укладення договору дарування) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 210 ЦК України (у редакції на час укладення договору дарування) правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

З 01.01.2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11.02.2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів.

Так, чинна станом на 26.01.2004 року редакція частини четвертої статті 334 ЦК України передбачала виникнення права власності у набувача майна за договором, який підлягав державній реєстрації, саме з моменту такої реєстрації договору. Прив`язка моменту виникнення прав на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, саме до моменту такої реєстрації прав була здійснена в редакції частини четвертої статті 334 ЦК України, яка набрала чинності з 01.01.2013 року (підпункт 4 пункту 3 розділу І, пункт 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1878-VI).

Таким чином, до 01.01.2013 року право власності у набувача нерухомого майна за договором виникало за правилами частини четвертої статті 334 ЦК України - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину, а після 01.01.2013 року з моменту державної реєстрації права на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 року в справі № 755/9215/15-ц, від 23.06.2020 року у справі № 696/1693/15-ц та від 22.06.2021 року в справі № 334/3161/17.

При цьому, згідно п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Так, позивачі, зокрема, просять скасувати державну реєстрацію договору дарування частини домоволодіння від 26.01.2004 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , здійснену 21.05.2019 року державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Поряд з цим, суд наголошує, що слід відрізняти поняття «державна реєстрація договору (правочину)», що здійснювалася до 01.01.2013 року та поняття «державна реєстрація права власності», що здійснювалася після 01.01.2013 року.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Однак заявлений позивачами спосіб захисту цивільного права шляхом скасування державної реєстрації договору дарування частини домоволодіння від 26.01.2004 року, здійсненої 21.05.2019 року, не відповідає обставинам справи, оскільки 21.05.2019 року було здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на спірне майно, а не державну реєстрацію договору дарування від 26.01.2004 року, як стверджують позивачі.

Відтак, на момент видачі відповідачу ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на вказане майно було зареєстровано за ОСОБА_7 , а не ОСОБА_6 , що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За таких обставин власником спірного нерухомого майна на час видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_5 слід вважати ОСОБА_7 , який отримав його в дар на підставі договору дарування від 26.01.2004 року, право власності якого було зареєстровано 21.05.2019 року, а відтак дане свідоцтво було видане нотаріусом правомірно.

У свою чергу вимог про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_7 , здійсненої 21.05.2019 року, позивачі не заявляють.

Таким чином, суд не вбачає підстав для скасування свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виданого відповідачу ОСОБА_5 , оскільки відповідач ОСОБА_5 правомірно набула право власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Також, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування, скасування державної реєстрації договору дарування як взаємопов`язаних та взаємозалежних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10-13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ІПН: НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ІПН: НОМЕР_3 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Лебедченко А.Д. (25006, м. Кропивницький, вул. Преображенська, 2), державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П. (25006, м. Кропивницький, вул. В. Перспективна, 1Б) про визнання права власності в порядку спадкування, скасування державної реєстрації договору дарування, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01.10.2021 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний