Справа 752/9949/17
провадження № 6/752/861/21
УХВАЛА

05.11.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу, виданого у справі № 752/9949/17 за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала справа № 752/9949/17 за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

У вересні 2021 року заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Приймака О.Ю. звернувся до суду із заявою, в якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Голосіївського районного суду м. Києва від 07.07.2021 року у справі № 752/9949/17, стягнути із Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоененрго» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти. В обґрунтування заяви зазначено, що заявником при подачі заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості не було долучено будь-якого договору, яка б свідчила про взяття на себе певною особою зобов`язань по сплаті наданих послуг із централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 . Відсутні докази того, яке відношення до цього боргу має ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). За відсутності договору, який би визначав наявність фінансових зобов`язань по оплату послуг у вказаній квартир, та також за відсутності належним чином підтверджених даних про особу, на яку такий обов`язок покладений, підстав для стягнення боргу із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відсутні через їх недоведеність стягувачем. Заявник вказує, що жодного відношення до квартири АДРЕСА_1 та до боргу за комунальні платежі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ніколи не мав і немає. Так, останній зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а тому стягувач допустив плутанину з номерами квартири та будинку, внаслідок чого ОСОБА_1 було безпідставно приписано борг, якого він не має за квартиру, яка за ним будь-якими правовідношеннями не пов`язана. З огляду на викладене, заявник, вказуючи на наявність підстав для визнання судового наказу у даній справі таким, що не підлягає виконанню, вимушений звернутись до суду із даною заявою.

Представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в судовому засіданні вимоги заяви не визнав, та просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмових запереченнях. Одночасно вказав, що судовий наказ у даній справі було прийнято відповідно до вимог цивільного процесуального закону, який діяв на час його прийняття, є чинним, та підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню заявником не наведено.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, та явку свого представника не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути заяву без його участі.

Суд, вислухавши пояснення стягувача, дослідивши матеріали справи і вивчивши заяву, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що в травні 2017 року заявник ПАТ «Київенерго» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) боргу в сумі 107522,94 грн.

09.06.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

З матеріалів справи вбачається, що судового наказу від 07.07.2021 року, який заявник в своїй заяві просить визнати таким, що не підлягає виконанню, - Голосіївським районним судом м. Києва у даній справі видано не було.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2019 року, заяву представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоененрго» про заміну сторони її правонаступником у цивільній справі № 752/9949/17 за заявою ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, було задоволено. Замінено первісного заявника (стягувача) ПАТ «Київенерго», - на його правонаступника Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоененрго» щодо виконання судового наказу Голосіївського районного суду м. Києва від 09.06.2017 року у справі № 752/9949/17 за заявою ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

В провадженні Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві перебуває виконавче провадження № 60164549 з примусового виконання судового наказу Голосіївського районного суду м. Києва № 752/9949/17.

Звернувшись до суду із даною заявою, сторона заявника вказує, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) будь-якого відношення до боргу із централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_1 немає, та за відсутності договору, який би визначав наявність фінансових зобов`язань по оплату послуг у вказаній квартирі, а також за відсутності належним чином підтверджених даних про особу, на яку такий обов`язок покладений, підстав для стягнення боргу із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відсутні через їх недоведеність стягувачем.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта, однак, варто вказати, що стягувач, звернувшись до суду із даною заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу із ОСОБА_1 , зазначив РНОКПП, останнього, - НОМЕР_1 , підстав для відмови у видачі судового наказу у суду були відсутні, а відтак посилання сторони заявника на те, що у справі не було належним чином ідентифіковано особу боржника, що свідчить про помилковість виданого судового наказу є безпідмставними.

Після видачі судового наказу, будь-які заяви, зокрема, про виправлення описок в судовому наказі та/або скасування судового наказу із означених в заяві підстав, до суду не надходили.

Сторона заявника вказує, що наявні підстави для визнання судового наказу у даній справі таким, що не підлягає виконанню.

Заперечуючи проти вимог заяви, сторона стягувача вказувала на відсутність передбачених законом підстав для визнання судового наказу у даній справі таким, що не підлягає виконанню.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимог заяви, та заперечень на неї, суд приймає до уваги те, що відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною другою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З огляду на зміст вказаної норми, Верховний Суд надав роз`яснення у тексті своєї постанови від 16 січня 2018 року у справі справа № 755/15479/14-ц, що доцільно вирізнити підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків встановлених законом.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник ОСОБА_1 не згоден з виданим судовим наказом, вважає, що у нього відсутній обов`язок сплачувати заборгованість, оскільки, він зареєстрований та проживає за іншою адресою, ніж зазначена в заяві стягувача, що свідчить про наявність спору між сторонами.

Однак, з матеріалів заяви про видачу судового наказу вбачається, що судовий наказ про стягнення боргу із ОСОБА_1 було видано не помилково, даних про те, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, в ході розгляду заяви судом не встановлено, а стороною заявника не доведено.

Стороною заявника не надано доказів на підтвердження підстав, визначених статтею 432 ЦПК України, для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, а наведені заявником обставини не є такими з якими закон пов`язує можливість визнання судового наказу у даній справ таким, що не підлягає виконанню.

Окремо варто відзначити те, що боржник у даній справі - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у встановленому цивільним процесуальним законом порядку із заявою про скасування судового наказу із означених в цій заяві підстав до суду не звертався.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги обґрунтування вимог заяви, а також те, що підстав, з якими закон пов`язує можливість визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню судом не встановлено, а заявником не наведено, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог заяви, в зв`язку з чим заява в частині визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню слід відмовити.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, а відтак відсутні підстави і для задоволення вимог заяви про стягнення безпідставно набутих коштів, оскільки, ця вимога є похідною від первісної.

Судові витрати слід залишити за заявником по фактично понесеним.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу, виданого у справі № 752/9949/17 за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, - відмовити.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 по фактично понесеним.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя Н.П. Чередніченко