Справа № 307/2310/21
Провадження № 2/307/617/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі судді Сас Л.Р., секретар судового засідання Пальонна М.Є., розглянувши за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 6 липня 2021 року пред`явив позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 серпня 1986 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що причиною для розірвання шлюбу стала та обставина, що вони не зійшлися характерами і поглядами на життя, через що між ними постійно виникали сварки і непорозуміння, відповідачка не поважала його як чоловіка та не рахувалася з його думкою через що вони тривалий час не проживають разом. На даний час він перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою з якою має спільну дитину. Відтак їхній з відповідачкою шлюб носить формальний характер.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзиву не подала, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за її відсутності.

Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 23 серпня 1986 року (а .с. 6).

Із свідоцтва про народження видно, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьком записаний ОСОБА_1 ( а. с. 7).

Із заяви по суті справи видно, що сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть.

При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Статтею 112 СК України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та нормам моралі, тому право позивача на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 серпня 1986 року виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (актовий запис № 59).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає по АДРЕСА_1 .

Суддя Л.Р.Сас