Ухвала

12 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 761/30148/20

провадження № 61-14540ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Тесленко Ю. П. подала касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2021 року клопотання

ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 липня 2021 року задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 липня 2021 року.

Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було зазначити підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень.

На виконання вказаної ухвали заявник надіслав уточнену редакцію касаційної скарги, проте вимоги, зазначені в ухвалі Верховного Суду

від 20 вересня 2021 року, не виконані, оскільки заявником не зазначено підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України.

В уточненій редакції касаційної скарги ОСОБА_1 посилається

на порушення судами норм матеріального і процесуального права, проте заявниця чітко не зазначила підстав касаційного оскарження оскарженого судового рішення, визначених процесуальним законом (частина друга

статті 389 ЦПК України), який відповідає критеріям правової визначеності та передбачуваності, що унеможливлює прийняття касаційної скарги до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2021 року заявниці роз`яснено положення статей 389, 392 ЦПК України.

Згідно вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України

у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, що передбачена (передбачені)

статтею 389 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення на підставі, зазначеній

у пункті 3 частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

У випадку подання касаційної скарги з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі зазначаються порушення, допущені судом, які визначені у частинах першій, третій

статті 411 цього Кодексу.

Посилання заявниці на те, що суди не дослідили зібрані у справі докази, не може виступати підставою касаційного оскарження, передбаченою

пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки заявниця не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Інших заяв станом на 12 листопада 2021 року відОСОБА_1 не надходило.

Отже вимоги ухвали Верховного Суду від 20 вересня 2021 року, в якій, зокрема, роз`яснено положення статей 389, 392 ЦПК України, в повній мірі заявницею не виконані (не вказано у касаційній скарзі підставу (підстави),

з якої (яких) подано касаційну скаргу, що визначені у частині другій

статті 389 ЦПК України).

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено,

що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. Не усунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення особі, яка подала касаційну скаргу.

Відповідно до вимог частини шостої статті 393 ЦПК України про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню

з нею, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта