Номер провадження 2/754/6059/21
РІШЕННЯ

Іменем України

11 листопада 2021 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю представника позивача - адвоката Данилюка Д.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони вже понад трьох років проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає, що сумісне життя і збереження сім`ї неможливе, просить позов задовольнити.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18.08.2021, відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29.09.2021, врахувавши заяву відповідачки ОСОБА_2 , судом вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з виклику сторін. Призначено судове засідання на 11.11.2021.

06.10.2021 до суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що рішення позивача не є виваженим та свідомим, а причини не обґрунтовані, тому просить суд відмовити у позові повністю.

09.11.2021 до суду від позивача надійшли письмові пояснення, з яких вбачається, що позивач не вбачає подальшому можливість збереження шлюбу. Будь-які заперечення відповідачки проти розірвання шлюбу, є порушення приписів права на яких ґрунтується шлюб, а тому просить задовольнити позов повністю.

Позивач та його представник - адвокат Данилюк Д.В. в судовому засіданні просили задовольнити вимогу про розірвання шлюбу з посиланням на обставини викладені в позові, строк на примирення не надавати, оскільки результат буде негативний.

Відповідачка в судовому засіданні підтримала свій відзив, не визнала позовні вимоги з підстав зазначених саме у відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін і дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення про задоволення позову, з таких підстав.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд установив, що з 30 серпня 1996 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області.

Від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві.

Також судом установлено, що від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

До того ж в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що подружжя три роки не проживає разом, не спілкуються, господарства не ведуть, сімейно-шлюбні відносини не підтримують, почуття любові не відчувають один до одного.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має.

Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00грн, які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 24, 55, 56, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, статтями 2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 142, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 серпня 1996 року, Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 229 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 11.11. 2021.

Суддя В.В. Бабко