Справа № 456/2580/21
Провадження № 2/456/963/2021
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

09 листопада 2021 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Стасів О.Я.,

сторони та інші учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ГАЛИЦЬКА»»;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України;

вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться по вул. Т. Шевченка, буд. 89, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) її учасників, за відсутності зазначених учасників та на підставі наявних у справі матеріалів, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 25.05.2021 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою (надійшла до суду поштовим зв`язком 27.05.2021 року, вх. № 10232), в якій просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на свою користь майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 123 775 грн. 09 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення даної позовної заяви до суду, у розмірі 1 237 грн. 80 коп., а також за оплату витрат на отримання професійної правничої допомоги, у розмірі 12 000 грн., позивач просить покласти на відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN марки PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , котрим керував 15.10.2019 року та з котрим близько обіду зазначеного дня на автодорозі Київ-Чоп, у с. Любинці Стрийського району Львівської області зіткнувся транспортний засіб марки OPEL моделі VECTRA C, реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_2 , під керування відповідача. Постановою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л., винесеною 10.12.2019 року у справі № 453/1292/19, провадження № 3/453/470/19, котра 23.12.2019 року набрала законної сили, відповідача визнано винуватим у порушенні Правил дорожнього руху України, що спричинили вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, та накладено відповідне адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «ГАЛИЦЬКА»» згідно полісу № АМ/5167296 від 15.10.2018 року, кого позивач у визначені законом строки та порядку повідомив про настання страхового випадку. Однак, у подальшому, зазначений страховик втратив право статусу асоційованого члена Моторного (транспортного) страхового бюро України, у зв`язку з чим останнім з 02.07.2019 року здійснюються виплати страхових відшкодувань за договорами цього страховика. Крім того, 16.10.2019 року суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , за заявою позивача, з метою попередньо визначити дійсну вартість відновлювального ремонту, було проведено огляд належного йому й пошкодженого транспортного засобу, за результатами чого складено звіт № 2019/3975 про оцінку автомобіля, за змістом котрого вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 124 477 грн. 12 коп., а вартість матеріального збитку (з урахуванням втрати товарної вартості) складає 135 275 грн. 09 коп. і саме такий розмір шкоди, заподіяної майну, позивач вважає вірним та наполягає на його відшкодуванні. Крім того, позивачем понесено додаткові витрати на оплату вартості послуг суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , у розмірі 1 500 грн.. Позивач стверджує, що Моторним (транспортним) страховим бюро України йому було здійснено оплату взамін страхового відшкодування ПАТ «Страхова компанія «ГАЛИЦЬКА», у розмірі 13 000 грн., що не покриває усієї суми понесеного матеріального збитку. Відповідно, загальний розмір заподіяної позивачеві майнової шкоди, становить 123 775 грн. 09 коп. (135 275 грн. 09 коп. + 1 500 грн. 13 000 грн. = 123 775 грн. 09 коп.). Відтак, позивач просить на підставі ст. ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України позов задовольнити.

Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до нього, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ПАТ «Страхова компанія ГАЛИЦЬКА»» та Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не подав.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ПАТ «Страхова компанія ГАЛИЦЬКА»» та Моторного (транспортного) страхового бюро України, у запропоновані судом строк та порядку письмових пояснень на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з їх участю як третіх осіб, про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не подали.

Заяви та клопотання учасників справи.

28.09.2021 року поштовим зв`язком під вх. № 18726 на адресу суду від уповноваженого представника позивача адвоката Кондратюка В.В. (ордер на надання правової допомоги серія ВЛ № 000,082433 від 11.05.2021 року, оригінал знаходиться у матеріалах справи) надійшла заява про проведення усіх судових засідань у цій справі у режимі відеоконференції з приміщення Луцького міськрайонного суду Волинської області.

09.11.2021 року електронною поштою під вх. № 21587 на адресу суду від зазначеного представника позивача надійшла заява про розгляд цієї справи по суті за його відсутності та за відсутності позивача. Одночасно у такій заяві вказано, що проти заочного розгляду цієї справи заперечень немає.

Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи, котрі стосувалися процесуальних питань й залишилися нерозглянутими, до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 09.06.2021 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який у позові не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ПАТ «Страхова компанія ГАЛИЦЬКА»» та Моторне (транспортне) страхове бюро України. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду справи по суті приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 14.07.2021 року о 10.00 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 14.07.2021 року задоволено клопотання уповноваженого представника позивача адвоката Кондратюка В.В. про відкладення судового розгляду справи, судовий розгляд справи по суті відкладено. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду справи по суті приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 06.10.2021 року о 11.00 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 05.10.2021 року задоволено заяву уповноваженого представника позивача адвоката Кондратюка С.А. про його участь у судових засіданнях у цій справі у режимі відео конференції. Проведення усіх судових засідань у цій справі ухвалено здійснювати у режимі відеоконференції з приміщення Луцького міськрайонного суду Волинської області, за участю зазначеного представника позивача.

Дана цивільна справа, судове засідання з розгляду котрої по суті було призначено на 06.10.2021 року о 11.00 год. у режимі відеоконференції зприміщення Луцького міськрайонного суду Волинської області, знята з розгляду у зв`язку із відсутністю у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області у період з 04.10.2021 року мережі Інтернет та, як анаслідок, технічної неможливості проведення зазначеного судового засідання у режимі відеоконференцзв`язку. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду справи по суті приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 09.11.2021 року о 12.15 год., у режимі відеоконференції з приміщення Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 09.11.2021 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи та ухвалення у ній заочного рішення.

Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі, котре призначалось на 09.11.2021 року о 12.15 год., про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження.

Судом також було задоволено заяву уповноваженого представника позивача про розгляд даної справи за його відсутності й відсутності його довірителя, та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати заочний судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача й причетність до такого порушення його прав відповідача, за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із зазначенням відповідних доказів.

Судом встановлено, що 15.10.2019 року о 14.10 год. на ділянці автодороги Київ-Чоп, що у с. Любинці Стрийсього району Львівської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки OPEL моделі VECTRA C, реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_2 , під керування відповідача та транспортного засобу марки VOLKSWAGEN марки PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керування позивача, внаслідок чого обидва автомобілі зазнали механічних ушкоджень, що стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 324512 від 15.10.2019 року та схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.10.2019 року (копії містяться у справі, а. с. 5, 6).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 14.02.2018 року (копія міститься у справі, а. с. 8), власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN марки PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди та станом на дату ухвалення даного заочного рішення по справі, був та є позивач.

Відомостей про власника транспортного засобу марки OPEL моделі VECTRA C, реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_2 , котрим керував відповідач, як станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, так і станом на дату ухвалення даного заочного рішення по справі, матеріали цієї справи не містять.

Як вбачається з постанови судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л., винесеною 10.12.2019 року у справі № 453/1292/19, провадження № 3/453/470/19, котра 23.12.2019 року набрала законної сили (копія міститься у справі, а. с. 3), у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано винуватим відповідача та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на той час становило 340 грн..

Суд, у межах пред`явлених у даній справі позовних вимог про правові наслідки дій відповідача, стосовно якого винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, котра набрала законної сили, приймає таку постанову до уваги як обов`язкову у питанні, чи мала місце така дія та чи вчинена вона з вини відповідача, у зв`язку з чим оцінку обставині щодо вини відповідача у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди за його участі та участі позивача не надає, а вина відповідача у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди вважається встановленою у межах справи про адміністративне правопорушення.

Судом у межах даної цивільної справи встановлено, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля марки OPEL моделі VECTRA C, реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «ГАЛИЦЬКА»»на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) № АМ/5167296 від 15.10.2018 року, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 грн., з урахуванням франшизи, у розмірі 2 000 грн. (копія міститься у справі, а. с. 4). Строк дії договору становив з 16.10.2018 року по 15.10.2019 року включно.

Судом також встановлено, що з 02.07.2019 року, у зв`язку із втратою ПАТ «Страхова компанія «ГАЛИЦЬКА»»статусу асоційованого члена Моторного (транспортного) страхового бюро України та, як наслідок, здійснювати страхові виплати за укладеними договорамиобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідні страхові відшкодування за такими договорами здійснює Моторного (транспортного) страхового бюро України, котре, власне, виплатило позивачеві 13 000 грн. в якості страхового відшкодування за вищевказаним укладеним з ПАТ «Страхова компанія «ГАЛИЦЬКА»»договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) № АМ/5167296 від 15.10.2018 року, що стверджується електронною квитанцією від 15.01.2021 року (копія міститься у справі, а. с. 60). Визначений Моторним (транспортним) страховим бюро України розмір виплачених позивачеві коштів в якості страхового відшкодування сторонами по справі не оскаржувався.

З наведених вище причини, розмір вартості відновлювального ремонту належного позивачеві автомобіля страховиком не визначався, у зв`язку з чим, для визначення такої вартості, на замовлення позивача, суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 16.10.2019 року складено звіт № 2019/3975 про оцінку транспортного засобу (копія мітиться у справі, а. с. 9-59), згідно котрого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових належного позивачеві транспортного засобу марки VOLKSWAGEN марки PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 становить 124 477 грн. 12 коп., втрата товарної вартості зазначеного автомобіля становить 10 797 грн. 97 коп., у зв`язку з чим, вартість понесеного позивачем матеріального збитку у цілому становить 135 275 грн. 09 коп..

Доказів про вчинення позивачем дій щодо відновлення належного йому вищевказаного транспортного засобу й понесення на це власних коштів (реальні збитки) матеріали цієї справи не містять.

Норми, джерела права, та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного заочного рішення.

За загальним правилом, наведеним у ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Крім того, така заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнова шкода, виходячи з положень ст. ст. 15-16 ЦК України, ст. ст. 4-5 ЦПК України, та при обраному позивачем способові захисту, може бути відшкодована й на загальних підставах, визначених чинним законодавством.

Так, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно роз`яснень, котрі містяться у пунктах 4, 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд, за вибором потерпілого, може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір матеріальних збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

В силу ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторному (транспортному) страховому бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Моторне (транспортне) страхове бюро Українимає ряд важливих завдань, до яких належить, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39). Законом також визначено умови, за яких Моторне (транспортне) страхове бюро Україниздійснює відшкодування страхових коштів.

Відповідно до підпункту 43.1.2. пункту 43.1. ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для забезпечення виконання зобов`язань членів Моторного (транспортного) страхового бюро Україниперед страхувальниками і потерпілими при ньому, крім інших, створено фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом. Пункт 36.7 ст. 36 вказаного Закону зазначає, що рішення страховика (Моторного (транспортного) страхового бюро України) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Висновок суду за результатами розгляду справи.

Оскільки судом не здобуто доказів про те, що відповідач станом на дату вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди був власником транспортного засобу марки OPEL моделі VECTRA C, реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_2 , то положення ст. 1187 ЦК України, котра врегульовує порядок відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом як джерелом підвищеної небезпеки та покладення такого обов`язку по відшкодуванню шкоди на власника джерела підвищеної небезпеки, у даному випадку застосуванню не підлягають. Попри це, зазначена шкода, на преконання суду, може й повинна бути відшкодована відповідачем як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, на загальних підставах, визначених чинним законодавством (ст. ст. 15-16, 1166, 1192 ЦК України).

Відтак, з огляду на досліджені обставини справи, пов`язані із встановленням вини відповідача у порушенні ним Правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, причинно-наслідковим зв`язком між такою пригодою й заподіяною шкодою майну позивача, а також частковим відшкодуванням такої шкоди Моторним (транспортним) страховим бюро України, суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що у випадку явної недостатності страхового відшкодування, котре складає лише чи не одну п`яту вартості матеріального збитку, зазначені норми не допускають з боку відповідача дій щодо можливості покласти виключно на позивача тягар відновлення свого автомобіля та сплати іншої, чи не основної вартості зазначеного матеріального збитку для відновлення автомобіля, що був пошкоджений саме з вини відповідача. За таких обставин, суд вважає, що при зібраних матеріалах справи позиція відповідача щодо уникнення цивільно-правової відповідальності за наслідки спричиненої ним дорожньо-транспортної пригоду, не узгоджується з приписами ст. ст. 2, 4-5, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства.

Відтак, з відповідача на користь позивача для повного відшкодування завданої останньому шкоди, підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкоди і виплатою в якості страхового відшкодування, котра становить 122 275 грн. 09 коп. (135 275 грн. 09 коп. вартості матеріального збитку 13 000 грн. виплати в якості страхового відшкодування = 122 275 грн. 09 коп.). Що стосується понесення позивачем 1 500 грн. на виконанняна його замовлення суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 16.10.2019 року звіту № 2019/3975 про оцінку транспортного засобу, то такі до стягнення не підлягають, так як документально позивачем не підтверджені.

Відтак, позовні вимоги у цій справі підлягають до часткового задоволення.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви з однією вимогою майнового характеру, у розмірі 1 237 грн., й підтверджуються квитанцією № 81 від 21.05.2021 року (оригінал міститься у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, зокрема з урахуванням відповідної позивача з цього приводу та частковим задоволенням його позову, покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто стягнути з відповідача на користь позивача 1 222 грн..

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, у т ому числі й доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн., матеріали цієї справи не містять.

Керуючись ст. ст. 4-5, 10, 12-13, 77-82, 89-90, 95, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ГАЛИЦЬКА»» та Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 122 275 (сто двадцять дві тисячі двісті сімдесят п`ять) грн. 09 коп. на відшкодування майнової шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 222 (одна тисяча двісті двадцять дві) грн. судових витрат у справі.

Строк і порядок набрання заочним рішенням суду законної сили та його оскарження.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач та треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, мають право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, встановленому ЦПК України, тобто шляхом подання до Львівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Стрийського міськрайонного суду Львівської області. У свою чергу, апеляційна скарга на заочне рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; громадянин України; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків у матеріалах справи відсутній.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ГАЛИЦЬКА»»; місцезнаходження юридичної особи: 76018, Україна, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, буд. 22; код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 22186790.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Моторне (транспортне) страхове бюро України; місцезнаходження юридичної особи: 702002, Україна, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8; код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21647131.

Дата складення судового рішення, ухваленого заочно: 09 листопада 2021 року.

Суддя В.Я. Микитин