У Х В А Л А

"14" січня 2021 р.

м. Київ

справа № 755/15631/20

провадження № 2сз/755/7/21

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши заяву представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Михальченка Ф.В. про повернення судового збору у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернуто позивачеві.

06.01.2021 року представником позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Михальченком Ф.В. до суду подано заяву про повернення сплаченого судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно роз`яснень, наведених у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги.

Разом з тим, суд не убачає підстав для задоволення заяви про повернення судового збору, оскільки представником позивача не надано оригіналу платіжного доручення, на підставі якого здійснено оплату судового збору, та оригінал такого платіжного документу відсутній в матеріалах справи.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Михальченка Ф.В. про повернення судового збору за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І. Галаган