РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/15896/20

Провадження №: 2-о/755/5/21

"13" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Міроненко С.П.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, -

у с т а н о в и в :

26.10.2020 року заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, у якій просить суд встановити юридичний факт про те, що заявник постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги заяви мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника - ОСОБА_2 . На момент смерті їй належала на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 . Вказана квартира приватизована заявником, його матір`ю та його батьком в рівних долях. Батько заявника ОСОБА_3 за договором дарування частини квартири від 21.04.20009 року подарував належну йому частину вказаної квартири заявнику. 03.03.1992 року батьки заявника розірвали шлюб, після чого батько став проживати окремо у кв. АДРЕСА_3 . Вказана квартира не була приватизована батьком і ув`язку з його слабким здоров`ям та на його прохання заявник зареєструвався у цій квартирі і піклувався про батька. Заявник почергово піклувався про своїх батьків, оскільки мати перенесла інсульт, страждала на онкологічне захворювання, діабет та психічний розлад, тому також потребувала постійної сторонньої допомоги. Після смерті батька 03.12.2010 року заявник почав постійно проживати разом з матір`ю у кв. АДРЕСА_2 , постійно турбувався та піклувався про матір та її здоров`я, купляв ліки, продукти, сплачував комунальні послуги. 28.06.2014 року мати заявника померла і її похованням займався виключно заявник, оскільки інших родичів немає. Після смерті матері заявник продовжує проживати у квартирі та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся до державного нотаріуса, однак отримав відмову у видачі свідоцтва, оскільки пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. У постанові про відмову зазначено, що заявник не був зареєстрований разом зі спадкодавцем та не встановлений рішенням суду факт проживання однією сім`єю. Заявник вказує, що є єдиним спадкоємцем майна померлої і оскільки він постійно проживав з матір`ю за однією адресою по день її смерті, він вважав себе таким, що прийняв спадщину. Факт постійного проживання можуть підтвердити свідки, а також цей факт підтверджується письмовими доказами доданими до заяви про встановлення факту.

Ухвалою суду від 30.10.2020 року, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити та додатково пояснив суду, що після смерті матері з`ясувалось, що за законодавством він пропустив строк для прийняття спадщини, але заявнику не були відомі такі вимоги законодавства і він вважав, що прийняв спадщину, оскільки постійно на час смерті матері проживав із нею в кв. АДРЕСА_2 та є єдиним спадкоємцем. Мати заявника було онкохворою і з 2011 року заявник постійно із нею проживав та піклувався про неї.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду показала, що разом із батьками заявника вона отримала квартиру у 1980 році, стали сусідами і тому заявника вона знає з його дитячих років. Заявник з народження і до теперішнього часу проживає в кв, АДРЕСА_2 , тобто протягом близько 40 років. Заявник постійно проживав зі своєю матір`ю, турбувався про неї весь час, а також під час її хвороби. Заявник завжди турбувався про своїх батьків та брата, який помер, і займався їхніми похоронами.

Суд, вислухавши пояснення заявника та покази свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності та кожен окремо, приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві померла ОСОБА_2 .

При цьому, за змістом листа Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 на час своєї смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 одна.

Заявник є рідним сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_1 .

Сам заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується копією паспорту заявника.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини кв. АДРЕСА_2 .

При цьому, за життя померла не залишила заповіту, спадкова справа заведена за заявою ОСОБА_1 , однак постановою державного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заявником пропущений строк для прийняття спадщини і відсутнє рішення суду про встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Будь-які інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не звертались.

Факт постійного проживання заявника зі своєю мамою на час її смерті, тобто на час відкриття спадщини, підтверджується показами свідка та доданими до заяви письмовими доказами щодо права власності, родинних зав`язків, стану здоров`я спадкодавця, поховання померлої та матеріалами копії спадкової справи.

Враховуючи встановлені на підставі наявних в матеріалах справи документів та показань свідка обставини проживання заявника та ОСОБА_2 на основі постійного проживання на час смерті спадкодавця, суд вважає вимоги заяви про встановлення відповідного факту обґрунтованими.

Аналізуючи встановлені обставини, покази свідка та наявні в матеріалах справи письмові докази, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що суду надано достатньо доказів для встановлення юридичного факту про те, що спадкоємець П`ятківський станом на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що необхідно заявнику для реалізації свого права на отримання спадку після смерті його рідної матері ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - задовольнити.

Встановити юридичний факт про те, що спадкоємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 13.01.2021 року.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Київ, пров. Музейний, 2д, ).

Суддя -