Ухвала

Іменем України

11 січня 2021 року

м. Київ

справа № 2-48/10

провадження № 61-18902ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2010 року стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-0BW/230/2008 від 16 травня 2008 року у розмірі 99 648,95 грн та судові витрати у розмірі 1 116, 49 грн.

На підставі вказаного рішення суду, 14 вересня 2010 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист № 2-48/2010, який направлений до П`ятихатського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на примусове виконання.

01 жовтня 2010 року постановою державного виконавця П`ятихатського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на час прийняття постанови) та оригінал виконавчого листа повернуто стягувачеві - Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк».

12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги ВРВ № 200851, відповідно до якого останнє прийняло право вимоги за кредитними зобов`язаннями боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк».

Заявник вказує, що оригінал виконавчого листа не надходив до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» і відомості про місцезнаходження виконавчого листа відсутні. Отже, виконавчий лист був втрачений при пересилці, не з вини нового стягувача, що є підставою для видачі його дубліката. Просив поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати дублікат виконавчого листа № 2-48/2010.

Ухвалою П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року, яку залишену без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання у справі № 2-48/2010 відмовлено.

Суди, відмовляючи у задоволенні заяви, встановили, що заявник був обізнаний про наявність судового рішення №2-48/2010 та виданий судом виконавчий лист по цій справі. На час звернення до суду у червні 2020 року із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого документа та поважності причин пропуску строку не надало.

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Щодо вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання після їх перегляду в апеляційному суді (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України), у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084 сво18).

Щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого листа

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що касаційна скарга заявника в частині вирішення вимог заяви щодо видачі дубліката виконавчого документа є необґрунтованою з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону Закон України «Про виконавче провадження» пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Відповідно до частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-0BW/230/2008 від 16 травня 2008 року у розмірі 99 648, 95 грн та судові витрати у розмірі 1 116, 49 грн.

На виконання вказаного судового рішення, 14 вересня 2010 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист №2-48/2010 для пред`явлення його до примусового виконання.

01 жовтня 2010 року державним виконавцем П`ятихатського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час прийняття постанови), копію якої разом з оригіналом виконавчого листа, 12 жовтня 2010 року направлено до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк». Встановлено, що повторно виконавчий лист №2-48/2010 на виконання до П`ятихатського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не надходив.

12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги ВРВ № 200851, відповідно до якого останнє прийняло право вимоги за кредитними зобов`язаннями боржників за договором №ML-0BW/230/2008 від 16 травня 2008 року.

19 серпня 2011 року ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області замінено сторону виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-48/2010, виданого 17 вересня 2010 року П`ятихатським районним судом, про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме змінено стягувача Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».

Враховуючи викладене, судами констатовано, що договір відступлення права вимоги за кредитними зобов`язаннями було укладено після прийняття державним виконавцем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, таким чином виконавчий лист, який було надіслано на адресу банку (первісного кредитора) повинен був бути переданий разом з кредитним портфелем за актом приймання-передачі, проте матеріали справи не містять доказів вирішення даного питання між стягувачами.

Крім того зауважено, що у 2011 році Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» зверталось з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, а тому заявник був обізнаний про виданий судом виконавчий лист, проте питання щодо видачі його дублікату не ставив, виходячи з того, що на час вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження оригінал виконавчого листа було вже повернуто на адресу кредитора та повторно його пред`явлено не було.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України установлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред?явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно вказав, що відсутні правові підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та видачі дубліката виконавчого документа № 2-48/2010 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Поважними причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання судами не визнані. Також заявником не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт втрати оригіналу виконавчого листа.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень в частині вирішення вимог заяви щодо видачі дубліката виконавчого документа убачається, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в частині вимог щодо видачі дубліката виконавчого листа є необґрунтованою, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись статтями 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець