Єдиний унікальний номер 725/5044/21
Номер провадження 2/725/887/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,

та відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, позивач надає відповідачам послуги постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 та відповідачі користуються такими послугами відповідно до умов укладеного між ними договору та відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 . Разом з тим, відповідачі, користуючись послугами позивача, зобов`язані оплачувати такі послуги не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, проте таких вимог вони не виконали, у зв`язку з чим у них за період з 01.02.2018 року по 31.05.2021 року утворилась заборгованість в сумі 6136,81 грн.

Також, вважає, що за порушення вказаного зобов`язання до відповідачів підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив стягнути з відповідачів на його користь заборгованість в сумі 6136,81 грн., інфляційні в розмірі 592,86 грн., 3 % річних в сумі 272,01 грн., а також судовий збір в розмірі 2270 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву в якій відмовилась від позовних вимог про стягнення боргу в сумі 6136,81 грн. та просила закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу та задовольнити позов в частині стягнення інфляційних, 3% річних та сплаченого судового збору, оскільки відповідачами було здійснено погашення основної заборгованості за користування тепловою енергією вже після звернення позивача до суду з даним позовом, тобто в процесі розгляду справи судом.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що квартира за адресою АДРЕСА_1 належить їй та її брату ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. На даний час у вказаній квартирі проживає її брат, а вона мешкає з донькою у приватному будинку. Вказувала на те, що вони періодично здійснюють оплату наданих позивачем послуг та у її брата наявні відповідні платіжні документи, крім того вони також укладали договір реструктуризації заборгованості. На даний момент борг за наданні послуги теплопостачання ними погашено в повному обсязі та заборгованості немає, при цьому сплатити інфляційні, 3 % річних та компенсувати позивачу судові витрати ц немає можливості через брак коштів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення за адресою АДРЕСА_1 згідно якого суб`єктами користування є власник квартири та члени його сім`ї у складі чотирьох осіб та відповідно до умов якого позивач зобов`язувався виробляти та постачати споживачам централізоване опалення, згідно з нормами, визначеними Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, а споживачі в свою чергу зобов`язувались сплачувати вартість теплової енергії згідно з затвердженими тарифами на підставі показань засобів обліку або визначеної норми споживання в установлені договором строки. Умовами договору передбачено його автоматичну пролонгацію, якщо за місяць до закінчення його строку дії однією зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання чи необхідність перегляду (а/с 14-15).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири за вище вказаною адресою (а/с 7-8).

За змістом ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що між сторонами припинені договірні відносини по вказаному вище договору та відповідачі не користуються наданими позивачем послугами за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що відповідачі є споживачами послуг які надаються позивачем та зобов`язувати своєчасно сплачувати вартість таких послуг.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідачі не виконали покладених на них зобов`язань та у встановлені строки не оплатили наданні їм позивачем послуги відповідно до встановлених тарифів. Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.02.2018 року по 31.05.2021 року у них утворилась заборгованість в сумі 6136,81 грн. (а/с 9).

Натомість, в процесі розгляду даного спору судом вказана заборгованість була погашена відповідачами, у зв`язку з чим представник позивача просила закрити провадження у справі в цій частині вимог, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

За змістом ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з положень ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Матеріали справи не містять доказів щодо наявності у представника позивача обмежених повноважень для вчинення вказаних дій, зокрема відмови від позову.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову та закрити провадження у справі в частині вимог простягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.02.2018 року по 31.05.2021 року в сумі 6136,81 грн.

Натомість, у ст. 625 ЦК визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань (якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону),

Зокрема, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За наслідками розгляду справи встановлено, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом у відповідачів існувала заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії.

Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору, укладеного між позивачем та відповідачами суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачі повинені нести в повному об`ємі, оскільки на момент звернення позивача до суду з даним позовом у них існувала заборгованість по сплаті наданих позивачем послуг.

Відповідно до розрахунку складеного МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на підставі ст. 625 ЦК України, за вище вказаний період витрати від інфляційних процесів становлять 592,86 грн. та три відсотки річних від простроченої суми становить 272,01 грн. (а/с 12).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування відомостей, що містяться у вказаному розрахунку.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню вище вказана заборгованість з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних.

У відповідності до вимог ч. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Натомість, за змістом ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З урахуванням того, що основний борг погашений відповідачами після відкриття провадження у справі, тобто в процесі розгляду даного спору, позивач не відмовився від своїх позовних вимог в цілому та у відповідній заяві зазначив про понесені позивачем витрати у зв`язку із зверненням з даним позовом до суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору в повному обсязі.

При цьому згідно роз`яснень, які містяться в п. в п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору в загальній сумі 2270 грн., у зв`язку з чим вказані судові витрати в рівних частках підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 162 ЖК України, ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Прийняти відмову МКП «Чернівцітеплокомуненерго» від позову в частині вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 6136,81 грн.

Провадження у справі за позовом МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за пеірод з 01.02.2018 року по 31.05.2021 року в сумі 6136,81 грн. - закрити.

Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» витрати від інфляційних процесів в сумі 592,86 грн. та три відсотки річних в розмірі 272,01 грн. на р/р НОМЕР_2 в філії Чернівецькому облуправлінні АТ «Ощадбанк» м.Чернівці, МФО 356334, код 34519280.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» в рівних частках судовий збір в сумі 2270 грн., а саме по 1135 грн. з кожного на р/р НОМЕР_2 в філії Чернівецькому облуправлінні АТ «Ощадбанк» м.Чернівці, МФО 356334, код 34519280.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 12.11.2021 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна