Справа № 234/9642/21
Провадження № 2/234/3535/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді Чернобай А.О.,

секретар судового засідання Максимова В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу № 234/9642/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26 липня 2021 року до Краматорського міського суду звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що з 29 серпня 2012 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 . Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 грудня 2020 року шлюб між ними розірвано та рішенням суду місце проживання їх спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначене не було.

Вказує, що ще до розірвання шлюбу, коли вони фактично припинили спільне проживання, а саме з вересня 2020 року відповідач наполегливо став проявляти батьківську турботу, яка має негативний вплив на дитину. А саме став маніпулювати їх донькою, казати їй, що забере її жити до себе, що нібито вона лякає дитину, постійно відповідач чергує біля їх будинку, часами вистежує її та доньку, його поведінка вкрай агресивна та непередбачена. Донька після таких візитів батька погано спить, знервується, плаче, що говорить про психологічний тиск з боку батька. Відповідач кидається із крайності в крайність, або залякує дитину, або вмовляє та приваблює подарунками та обіцянками.

Зазначає, що вона ніяким чином не перешкоджала відповідачеві спілкуватися з дитиною, але як показує час таке спілкування тільки на шкоду дитині, а не на користь.

До теперішнього часу вона та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання доньки. Донька свідомо має право на захист своїх інтересів.

Вважає, що в інтересах доньки проживати саме з нею. На даний час вона проживає в квартирі, де є все необхідне для дитини. Позивачка офіційно працює, має достатній матеріальний рівень, має достатньо часу приділяти час доньці ОСОБА_4 , її батьки допомагають у вихованні дитини.

Вказує, що вона алкогольні напої не вживає, ніколи не застосовувала ні психологічного, ні фізичного тиску по відношенню до доньки Позивачка має достатньо часу гуляти з донькою, займатися вихованням та іншим чином піклуватися про доньку. Позивачка має постійне місце роботи, стабільний самостійний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольняючи гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позивачка мешкає в комфортабельній квартирі з сучасним ремонтом та відповідною побутовою технікою, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Крім того є можливість культурного розвитку дитини через наявність в достатньої кількості в місті культурно-масових закладів. Таким чином проживання доньки ОСОБА_4 разом з позивачкою відповідає саме інтересам дитини. Вона має можливість забезпечити належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням доньки, чого відповідач забезпечити не в змозі, ні тільки за своїм матеріальним становищем, але і за станом свого нестабільного психологічного здоров`я, немотивованих випадків агресії, роздратованості, невдоволеності життям, та взагалі егоїстичним, роздратованим відношенням до дитини. Дитина для нього тільки інструмент впливу та тиску на позивачку.

Вказує, що вона хоче дати дитині гідну освіту і добробут, навчити всьому тому, чому може навчити тільки мати, бо зв`язок доньки з матір`ю це нерозривний не тільки родинний, але і душевний зв`язок. Її звернення до суду є способом захисту прав та інтересів дитини, оскільки задоволення її вимог буде мати лише позитивний результат для доньки.

Відповідач ніколи не був обмежений в спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тому просить визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі її матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 10.08.2021 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та призначене підготовче судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, з позовними вимогами згоден.

Представник органу опіки та піклування Краматорської міської ради у підготовче засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2021 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04.12.2020 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний (а.с.7).

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 29.01.2021 року, виданої виконавчим комітетом Біленьківської селищної ради, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_8 та донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15).

Відповідно до довідки КДНЗ (ясла-садок) № 82 «Чомучка від 02.07.2021 року та характеристики, дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідує дошкільний навчальний заклад № 82 з 14.09.2017 року по теперішній час. Адаптувалась до дошкільного закладу без ускладнень.

Дитина йде на контакт з дорослими і дітьми. Має постійні інтереси, може приділяти увагу усім видам діяльності, заняттям, виділяє місця перебування, предмети і речі, відстоює свої права на власний вибір, виявляє внутрішню позицію щодо оточуючого. Радіє своїм успіхам, засмучується низькими якісно- кількісними показниками кінцевого результату. Зацікавлено ставиться до предметного середовища, виявляє спостережливість. Соціально- побутові навички відповідають віку. У взаєминах з дітьми може проявляти вибірковість, відгукується на переживання, може самоорганізовуватись, здійснити самостійний вибір. Дівчинка пізнавально активна, завдання можуть зацікавлювати дитину. Навички самообслуговування сформовані.

У дитини розвиток саморегуляції своїх дій, довільної поведінки і пам`яті на достатньому рівні. На зауваження реагує, любить похвалу і схвалення. Розвиток сенсорних еталонів відповідає віковій нормі (а.с.9,10).

Позивач ОСОБА_1 працевлаштована в Обласному центрі медико санітарної експертизи реєстратором медичним та отримує доходи (а.с. 12).

З характеристики з місця роботи, видно, що ОСОБА_9 має вищу освіту, в 2018 року була прийнята до Обласного центру медико-соціальної експертизи Донецької області на міжрайонну офтальмолого-кардіологічну МСЕК м.Краматорська на посаду медичний реєстратор.

За час роботи проявила себе грамотним фахівцем, здатним вирішити поставлені перед ним завдання, має великий обсяг знань за наявною спеціальністю та завжди знаходиться в курсі останніх подій в своїй області, успішно виконує свої посадові обов`язки. Зарекомендувала себе як пунктуальний, відповідальний співробітник, націлений на відмінний результат, завжди готовий до швидкого прийняття інноваційних рішень. У спілкуванні з колегами делікатна, доброзичлива, привітна, у складних ситуаціях завжди націлена на знаходження компромісних рішень. Має високу працездатність, всіляко підтримує роботу колективу в складні моменти, в тому числі і в позаурочний час при виробничої необхідності. Дисциплінарних стягнень не має, трудову дисципліну не порушувала.

Отже, встановлено, що на час розгляду справи у суді малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_8 .

Згідно довідки № 1690, виданої медичним центром з профілактики та лікування залежності м. Краматорська», ОСОБА_1 на диспансерному обліку в КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорська» не знаходиться. (а.с. 13)

Згідно довідки № 453, виданої КНП «Психіатрична лікарня м. Краматорська», ОСОБА_1 на диспансерному обліку в КНП «Психіатрична лікарня м. Краматорська» не знаходиться. (а.с. 13)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Частина 2, 3Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно дост.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Таким чином, системний аналіз вищезазначених правових норм дозволяє зробити висновок про те, що законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року проголошено принцип № 6, згідно з яким дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Проте, при цьому, на думку суду, під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини.

Підсумовуючи слід зазначити, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Таким чином, суд при прийнятті рішення надає переваги та керується ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Зібрані у справі докази свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 приділяє дитині більше уваги та турботи, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина проживає разом з позивачкою. ОСОБА_1 має постійну роботу, заробіток. У позивача наявне упоряджене жиле приміщення, створено умови належного виховання та розвитку доньки.

Суд, вирішуючи спірні правовідносини, враховує, також, постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року № 402/428/16-ц, у якій суд касаційної інстанції відступив від висновків Верховного Суду України, висловлених, зокрема, у постанові від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. При ухваленні рішення суд враховує зазначені норми та у зв`язку з визнанням відповідачем позову та приходить до висновку про задоволення вимог позивача та вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.10,12,13,18,81,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, , зареєстроване місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, площа Миру, 2.

Суддя А.О. Чернобай