Справа № 310/5052/20
РІШЕННЯ

Іменем України

11 січня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Мороки С.М.,

за участі секретаря судового засідання Олійник Н.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

В с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до Бердянського міськрайсуду Запорізької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та коштів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, якій не виповнилося три роки.

В позові позивачка зазначала, що з 21.10.2016 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка зазначила, що з відповідачем на теперішній час внаслідок його зловживання алкогольними напоями, постійних сварок на ґрунті різних поглядів на сімейне життя та виховання дитини, вони припинили сімейне життя, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Дитина проживаю з позивачкою окремо від відповідача. Знаходиться на її утримання, вона не працює, отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн.

З червня 2020 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітнього сина, крім того, позивачка сама потребує матеріальної допомоги, так як не працює, опікується дитиною, її доходи складають лише 860 грн. на місяць. Між тим, відповідач працює столяром ТОВ «Бердянськбудтрест» має заробітну плату в розмірі 4723, та інші доходи, тому має можливість та обов`язок виплачувати аліменти не тільки на утримання дитині, а й її до досягнення дитиною трьох річного віку.

Підсумовуючи викладене, позивачка просила суд задовольнити її позов у повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків та 1/4 частину заробітку відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

У судове засідання позивачка направила суду заяву в якій просила суд задовольнити її вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позові та з врахуванням письмових доказів, які надані до позову.

Відповідач у судове засіданні не з`явився.

Представник відповідача у судовому засіданні доводила позицію свого довірителя та пояснював суду, що ОСОБА_3 визнає вимоги щодо виплати аліменти на утримання сина, при цьому він не може надавати допомогу своїй дружині, оскільки у нього погіршився стан здоров`я, йому потрібно утримувати житло та оплачувати високі комунальні платежі.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши надані сторонами письмові докази по справі та усі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, врахувавши предмет та підставу позову, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступних підстав:

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положення ст.4 ЦПК України, ст.15 ЦК Україні, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.

Так, факт, що сторони перебували у шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 , який зареєстровано 21.10.2016 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.4).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.5).

З довідки виданої відповідачу вбачається, що ОСОБА_3 працює муляром ТОВ «Бердянськбудтрест», та його заробітна плата в 2020 році з січня по жовтень склала 56344,39 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст.181 СК визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Одночасно частиною другою зазначеної статті СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Верховний суд України в п.п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3 роз`яснив, що відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та за ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, не суперечать фактичним обставинам справи, наявність обов`язку відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею віку повноліття, з якою проживає дитина, беручи до уваги, позицію сторін а також те, що відповідач фізично здоровий, працює та має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, керуючись вимогами ст.ст.84, 180-183 СК України, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача, аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини щомісячного доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стосовно вимог позивачки щодо стягнення з відповідача коштів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача до досягнення дитиною трирічного віку, суд дійшов до наступного висновку:

Згідно з ст.75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що сину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з матір`ю, не виповнилось трьох років, суд вважає, що позивачка має право на утримання від чоловіка, тому з нього слід стягнути аліменти у розмірі 1/12 частини заробітку відповідача до досягнення дитиною трьох років.

При цьому, суд враховує, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2021 року становить 2270 гривні.

Позивач отримує щомісячно допомогу від держави на суму 860 грн., а тому грошові кошти в розмірі 1/12 частини від заробітку відповідача, які будуть стягуватись з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 будуть максимально сприяти в отриманні позивачем коштів, близьких до прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Висновок суду про можливість відповідача сплачувати вказаний розмір аліментів на утримання дружини суд робить на підставі вищенаведених доводів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідач не надав суду доказів на спростування доводів позивача та висновків суду.

Так, представником відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження його дійсно важкого майнового стану та фінансових труднощів, у зв`язку з утриманням житла.

Суд розцінює заперечення відповідача щодо утримання дружини як намагання ухилитися від виконання, покладених на нього обов`язків щодо її утримання, які викликані особистими стосунками між ними.

За таких обставин, суд дослідивши надані докази у їх сукупності вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною трьох років.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову до суду про стягнення аліментів, то суд стягує його з відповідача по справі на підставі ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.75, 84, 105, 110, 112 СК України, суд -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , в розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку доходу відповідача, починаючи з 24.07.2020 року і до досягнення дитиною трьох років.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 12.01.2021 р.

Суддя Бердянського міськрайонного

суду Запорізької області С. М. Морока