ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року

м. Харків

справа № 646/7515/19

провадження №22-ц/818/5203/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про перебудову самочинно реконструйованого об`єкту нерухомого майна та його приведення у попередній стан

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 червня 2021 року

у складі судді Теслікової І.І.,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила зобов`язати відповідача здійснити за власні кошти перебудову самовільно реконструйованих нежитлових приміщень 1-го поверху № 52-1-:-52-5 загальною площею 39,7 кв.м., що знаходяться в будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення їх у попередній стан, а саме - демонтування сходів та вхідних дверей з майдану Захисників України.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зазначає, що суд дійшов невірного висновку про те, що позивач звернулася до суду із вимогами про знесення самочинного будівництва, адже у позовній заяві позивач просила саме зобов`язати відповідача провести відповідну перебудову.

Вказує, що позивач використала всі передбачені за законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності за здійснення самочинного будівництва, про що свідчать матеріали справи, а саме копія листа начальника Інспекції ДАБК; копія наказу №416 від 11.10.2019р. про скасування прав на проведення будівельних робіт; копія направлення на проведення планового (позапланового) заходу №912к від 26.09.2019р.; копія листа-відповіді начальника Інспекції ДАБК на заяву ОСОБА_1 ; копія рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року по справі №520/12034/19. На підставі заяви позивача третьою особою було ініційовано проведення позапланової перевірки об`єкту «Реконструкція торгівельних приміщень (нежитлові приміщення першого поверху №52-1-:- 52-5) у житловому будинку АДРЕСА_1 ». В подальшому, інспектором інспекції було здійснено вихід на об`єкт перевірки та встановлено, що на першому поверсі знаходиться об`єкт в стадії будівництва, а саме виконані будівельні роботи з улаштування металевих сходів. Відповідачу направлено лист щодо необхідності прибуття до Інспекції для розгляду питання стосовно дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Окрім цього, третьою особою було видано наказ №416 від 11.10.2019 року про скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт на зазначеному об`єкті.

Зазначає, що дії відповідача порушені права позивача на вільне і безпечне володіння і користування своїм майном. Вказане порушення прав позивача на мирне володіння і користування своїм майном встановлено в мотивувальній частині рішення Харківського окружного адміністративного від 30.01.2020 по справі №520/12034/19.

Вважає, що оскільки позивач звернулася до суду з вимогою про зобов`язання здійснити перебудову, а не знесення об`єкту самочинного будівництва, використання позивачем усіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності за здійснення самочинного будівництва, доведеності порушення прав позивача, - суд першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи та дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності за здійснення самочинного будівництва та що неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення перебудови. Суд зазначив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використані усі передбачені законодавством заходи, а саме перебудова. Також, суд першої інстанції вважав, що позивачем не доведено, чим саме порушуються її права, не надано належних доказів, що є можливість погіршення умов власників квартир в будинку та позивача. Крім того, суд зазначив, що відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України, правом заявляти позов про знесення самовільного будівництва наділені лише відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень цокольного поверху №30, 30а, 306, 30в, 31, 31а, 31б, 31в, 31г, З1д загальною площею 97,6 кв.м. в літ. «А-5», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 52-1-:-52-5 загальною площею 39,7 кв.м., є ОСОБА_2 .

Згідно повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків ( відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1)/ про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків ( відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) повідомлено про початок виконання будівельних робіт, визначених державними будівельними нормами, стандартами і правилами, а саме реконструкцію торгівельних приміщень ( нежитлових приміщень першого поверху №52-1-:-52-5) у житловому будинку АДРЕСА_1 , вид будівництва- реконструкція, код об`єкту- 1230.1, технічний нагляд- Компанієць О.М. , сертифікат АТ№005650, тел. НОМЕР_1, проектна документація розроблена ТОВ «Експертний будівельно- інжиніринговий центр», під керівництвом головного інженеру проекту Демченко В.В. , містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані - не потребують, відповідно до п. 25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 06.11.2017 року, №289 Зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.11.2017 року за №1437/31305, у графі земельна ділянка використовується для будівництва на підставі- не зазначається у разі реконструкції, реставрації або капітального ремонту будівель без змін їх зовнішні геометричних розмірів їх фундаментів у плані згідно ч. 4 ст. 34 ЗУ №Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011 року № 3038-VI., загальна площа будівлі відповідно до проектної документації: 39,7 кв.м.

Згідно відповіді начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, на підставі заяви ОСОБА_6 від 16.09.2019 року проведено позаплановий захід на об`єкті: «Реконструкція торгівельних приміщень (нежитлові приміщення першого поверху №52-1-52-5) у житловому будинку АДРЕСА_2 » за результатами якого наказом Інспекції №416 від 11.10.2019р. скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт №ХК 98.

Згідно копії направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 26.09.2019 року №912н встановлено, що на підставі Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради №1 від 02.01.2019 року, №397 від 26.09.2019 року та звернення ОСОБА_1 від 16.09.2019(вх.№Г-4-424/0/248-19 від 16.09.2019) направлено головного спеціаліста для здійснення позапланової перевірки «Реконструкція торгівельних приміщень (нежитлові приміщення першого поверху №52-1-:-52-5) у житловому будинку АДРЕСА_1 ».

Відповідно до наказу від 11.10.2019 року №416 скасовано право на виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого № ХК 98 на об`єкт: «Реконструкція торгівельних приміщень (нежитлові приміщення першого поверху №52-1-^52-5) у житловому будинку АДРЕСА_1 »

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року визнано протиправною бездіяльність Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо перевірки законності проведення будівельних робіт громадянки ОСОБА_2 , щодо реконструкції нежитлових приміщень першого поверху №52-1-:-52-5 у житловому будинку АДРЕСА_1 , а також дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час проведення будівельних робіт за вказаною адресою.

Вказаним рішенням зобов`язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради вжити заходи державного архітектурно-будівельний контролю щодо перевірки законності проведення будівельних робіт громадянки ОСОБА_2 , щодо реконструкції нежитлових приміщень першого поверху №52-1-:-52-5 у житловому будинку АДРЕСА_1 , та, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, скласти відповідний протокол та видати припис про зупинення будівельних робіт, пов`язаних з реконструкцією нежитлових приміщень першого поверху №52-1-:-52-5 у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2020 року, апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року по справі № 520/12034/19 скасовано в частині зобов`язання Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, скласти відповідний протокол та видати припис про зупинення будівельних робіт, пов`язаних з реконструкцією нежитлових приміщень першого поверху №52-1-:-52-5 у житловому будинку АДРЕСА_1 , ухвалено постанову, якою в задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, в іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року по справі № 520/12034/19 залишено без змін.

Харківським окружним адміністративним судом було встановлено відсутність дозвільної документації, відповідальних за дотримання технологій з будівництва, відсутність інформації про матеріали що використовуються.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 мотивували свої вимоги тим, що вона є власницею нежитлових приміщень цокольного поверху 30, 30а, 30б, 30в, 31, 31а, 31б, З1в, 31г, 31д загальною площею 97,6 кв.м. в літ. «А-5», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 52-1-:-52-5, що розташовані над приміщеннями позивача, є ОСОБА_2 .. До належних відповідачу приміщень встановлено окремий вхід з прибудовою сходів. Вказані сходи встановлено таким чином, що вони перекривають вікно у приміщення позивача, остання повністю позбавлена можливості доступу до вікна та до «приямків», в яких воно розміщено, для його обслуговування, очищення від снігу, що призведе до промокання стіни та її руйнування. Прибудувавши ці сходи, забудовник фактично здійснив захоплення частини земельної ділянки належної територіальній громаді, а саме частини тротуару для проходу пішоходів. Окрім цього, дії відповідача суперечать суспільним інтересам, а саме інтересам власників сусідніх квартир.

Вказувала, що реконструкція проводиться без будь-яких дозвільних документів, із можливим порушенням будівельних, протипожежних та санітарних норм, стандартів і правил, з невідомих матеріалів, з захопленням тротуару, за відсутності осіб відповідальних за дотримання технологій з будівництва, авторського та технічного нагляду, відсутності інформації про матеріали що використовуються, дотримання протипожежних та санітарних норм, що може привести до вкрай негативних наслідків, аварій, пожеж тощо, що у свою чергу порушує права позивача на вільне і безпечне володіння і користування своїм майном, а також загрожує життю та здоров`ю інших власників квартир цього будинку.

Згідно з правилами ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Колегія суддів погоджується з тим, що облаштування окремого входу шляхом прибудови сходів до належних відповідачу приміщень та встановлення вхідних дверей є самочинним будівництвом.

Звертаючись до суду позивач просила зобов`язати ОСОБА_2 здійснити за власні кошти перебудову самовільно реконструйованих нежитлових приміщень 1-го поверху № 52-1-:-52-5 загальною площею 39,7 кв.м., що знаходяться в будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення їх у попередній стан, а саме - демонтувати сходи та вхідні двері з майдану Захисників України.

Фактично, позивач просила знести (демонтувати) самочинно збудовані сходи та вхідні двері, які є об`єктом самочинного будівництва.

Відповідно до ч. 1, 3-5 п.24 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову.

Погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Питання знесення самочинного будівництва регламентовано ч. 7 ст.376 ЦК України, згідно з якою, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно вимог частини сьомої статті 376 ЦК України для задоволення позову у цій категорії справ (про знесення самочинно збудованого нерухомого майна) необхідна наявність таких фактів, як неможливість перебудови об`єкта або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови; у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову; знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.

Крім того, вказана позиція узгоджується з постановами Верховного Суду від 31.05.2021 року по справі 320/1889/17-ц та від 05.12.2019 року по справі 646/4626/17.

Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (№ 46577/15) від 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Таким чином, знесення самочинного будівництва, у тому числі зведеного без проекту, є крайнім заходом і можливе лише тоді, коли використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення перебудови.

Разом з тим, власник на підставі статей 391,376 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності в тому числі і знесення самочинного об`єкту нерухомості при доведеності факту порушення його прав таким будівництвом.

Матеріали справи не містять доказів порушення відповідачем протипожежних, санітарних вимог внаслідок самочинного будівництва, позивачем не надано доказів про настання або загрозу настання негативних наслідків, зокрема - порушення інсоляції належних позивачу приміщень, відсутності доступу до вікна та до «приямків», в яких воно розміщено, для його обслуговування, ймовірне промокання стіни та її руйнування.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недостатність підстав для застосування крайньої міри у виді зобов`язання знесення (демонтажу) самочинно збудованих сходів та вхідної двері.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.п. в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 10 листопада 2021 року.