Справа № 275/700/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» про заміну стягувача на його правонаступника у справі щодо виконання рішення суду по цивільній справі № 2-102/09 за позовом ПАТ «Імексбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання кредиту -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2021 ТОВ «ФК «Фінрайт»» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача - ПАТ «Імексбанк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» у провадженні щодо виконання рішення суду по цивільній справі № 2-102/09 за позовом ПАТ «Імексбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 200 від 13.11.2007 в розмірі 6002,22 грн., судового збору в розмірі 60,00 грн. та витрат на ІТЗ в розмірі 30,00 грн. В обгрунтування заяви зазначає, що 31.03.2020 до ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» від ПАТ «Імексбанк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 200 від 13.11.2007 та договором поруки № 200/1 від 13.11.2007 на підставі відповідних договорів про відступлення права вимоги. В результаті виникла необхідність у процесуальному правонаступництві стягувача, чому не є перешкодою і той факт, що виконавче провадження за примусовим виконанням рішення суду у справі № 2-102/09 закрито в зв`язку з його виконанням. На підставі викладеного просили замінити стягувача ПАТ «Імексбанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» у виконанні рішення суду в цивільній справі № 2-102/09.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, просив заяву задовольнити.

Стягувач ТОВ «Імексбанк» про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, причини неявки представника в судове засідання суду не відомі, заяв, клопотань не надійшло.

Представник Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки представника в судове засідання суду не відомі, заяв, клопотань не надійшло.

Боржник ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не відомі, заяв, клопотань не надійшло.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив з тих підстав, що рішення суду у справі № 2-102/09 повністю виконано, виконавчий лист повернуто, тому і відсутні підстави замінювати стягувача. Також вказав на неналежність як доказу відступлення права вимоги платіжного доручення від 27.03.2020 № 301, оскільки на ньому наявна відмітка , датована 01.03.2021, хоча платіжне доручення ніби то було проведене 27.03.2020. Також надав заяву про надання доказів своїх судових витрат та завданої моральної шкоди протягом 5 днів після прийняття судом рішення по справі. Просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши заяву про заміну сторони виконавчого провадження та матеріали справи, заслухавши пояснення боржника, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 24.12.2009 у справі № 2-102/09 задоволено частково позов акціонерного комерційного банку «ІМЕКСБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом вирішено стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь публічного акціонерного кредитного банку "Імексбанк 6005,22 гривень як борг за договором кредиту № 200 від 13.11.2007 року, який складається із заборгованості за кредитом в сумі 5148,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 88,76, пені в сумі 765,46 грн. та стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь акціонерного кредитного банку Імексбанк 60,02 гривень на відшкодування сплаченого судового збору та 30,00 грн. на відшкодування оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

28.01.2010 стягувачу Брусилівським районним судом Житомирської області видано виконавчі листи № 2-102/2009 рік про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту № 200 від 13.11.2007 року та судових витрат.

25.08.2010 у Брусилівському районному відділі державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №21308813 за виконавчими листами №2-102 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання кредиту №200 від 13.11.2007 року в розмірі 6002,22 грн., судового збору в розмірі 60,00грн., та витрат на ІТЗ в розмірі 30,00грн.

10.09.2015 старшим державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирською МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № ВП 47367869 за виконавчим листом № 2-102 від 24.12.2009 в зв`язку з повною фактичною сплатою боргу.

Виконавчий лист повернуто до матеріалів справи № 2-102/2009.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 № 50 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 №16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у AT "Імексбанк", з 27.05.2015 року почато процедуру ліквідації AT «Імексбанк».

31.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» було укладено Договори про відступлення прав вимоги №126 та № 126/1 відповідно до яких право грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором №200 від 13.11.2007 та договором поруки № 200/1 від 13.11.2007, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт».

Відповідно до ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені і в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту ст.ст. 512, 513 ЦК України слідує, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України, зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно вимог до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст.378 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Крім цього, із змісту вказаної постанови Верховного Суду України, вбачається, що згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 29 березня 2021 року по справі № 2-5356/10 заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Також, 25.04.2018 Верховний Суд в межах розгляду справи № 2-н-148/09, провадження №61-1104св18 досліджував питання щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником та дійшов висновку, що заміна сторони правонаступником може відбуватися, як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Також заміна сторони правонаступником можлива і після закінчення виконавчого провадження його виконанням. Аналогічна позиція міститься і у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 по справі № 496/2685/13-ц, від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14.

Таким чином, враховуючи наведене, суд відхиляє доводи боржника про неможливість вирішення заяви про заміну стягувача в зв`язку з повним виконанням рішення Брусилівського районного суду Житомирської області у справі № 2-102/09, оскільки такі повноваження надані суду незалежно від стадії процесу виконання судового рішення. Крім того суд зазначає, що в межах розгляду даної справи не вирішується питання про стягнення коштів з боржника, відтак аргументи ОСОБА_1 в частині відсутності заборгованості за даним рішенням не спростовують доводів заявника щодо наявності підстав для заміни стягувача.

Що стосується доводів боржника про неналежність як доказу здійснення проплати за відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ПАТ «Імексбанк», платіжного доручення від 27.03.2020 № 301 (а.с.8), суд приходить до наступних висновків.

За визначенням пункту 1.30 статті 1 Закону України від 05.04.2001 N 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Згідно з пунктами 8.1 - 8.3 статті 8 Закону N 2346-III банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Таким чином, з моменту отримання банком платіжних доручень ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за його подальший переказ відповідальність несе банк.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжне доручення № 301 від 27.03.2020 було отримано банком 27.03.2020 та того ж дня виконане, про що свідчить відмітка "Проведено банком 27.03.2020". Вказаний розрахунковий документ відповідає вимогам, визначеним Додатком 3 до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (у редакції постанови Правління Національного банку України 06.11.2019 № 127) (пункт 1.13 глави 1), наявні реквізити про дату проведення фінансової операції, за клопотанням боржника судом було витребувано належним чином посвідчену копію вказаного платіжного доручення, яке було надане суду.

Також оцінюючи заперечення боржника, суд зазначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Враховуючи викладене, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 ЦК України). В даному випадку заявником не надано доказів про те, що укладений договір відступлення права вимоги між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ПАТ «Імексбанк» у встановленому порядку визнаний недійсним,як і доказів проте, що відповідній договір є нікчемним, а наявні, на думку боржника, недоліки платіжного доручення не спростовуют факт укладення договору між стягувачем та правонаступником.

При вирішенні вказаної заяви суд також враховує і висновки Верховного Суду, зазначені в ухвалі від 05.04.2021 у справі № 2-1128/12, в ході розгляду якої, зокрема, суд вважав встановленим факт укладення договору відступлення права вимоги між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ПАТ «Імексбанк» та, зокрема, і факт сплати ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» на користь ПАТ «Імексбанк» коштів у розмірі 6 210 950 грн. за платіжним дорученням № 301 від 27 березня 2020 року.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Відтак, суд приходить до висновку, що подана ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 433, 442, ЦПК України, ст. ст. 202, 512, 514 ЦК України, ст. ст.12, 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» про заміну стягувача - задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» () на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (, місце знаходження: 61183, м. Харків, вул. Дружби Народів, буд. 228 Б) у справі щодо виконання рішення суду у цивільній справі № 2-102/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала підписана та оголошена 11.11.2021

Суддя П. В. Миколайчук