Номер провадження 2/243/2991/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» листопада 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Корчма О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, структурним підрозділом якого є Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління ПФУ Донецької області, в якому з січня 2015 року їй здійснюються пенсійні виплати.

З 01 квітня 2017 року виплати були незаконно припинені та поновлені лише у листопаді 2018 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року по справі № 200/3884/19-а вказані дії управління пенсійного фонду з невиплати пенсії визнані незаконними. Цим рішенням, яке набуло законної сили 04 вересня 2019 року, відповідач зобов`язаний виплатити їй заборгованість за весь вказаний період.

10 березня 2021 року Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління ПФУ Донецької області листом № 0577-13-8/5270 повідомило її про те, що заборгованість по її пенсійним виплатам складає 44 898,49 грн. та буде виплачена «за окремим фінансуванням на означені цілі».

До теперішнього часу вказане рішення суду ГУ ПФУ в Донецькій області, в склад якого в результаті об`єднання увійшло Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління ПФУ Донецької області, не виконало.

Розпорядженням по управлінню від 03 жовтня 2018 року на підставі її особистої заяви поновлено виплату пенсії з листопада 2018 року, але вказівка суду про виплату заборгованості, яка виникла з вини органу ПФУ в сумі 44 898,49 грн., проігнорована і вказані суми боргу їй не виплачені до цього часу, незважаючи на неодноразові звернення до посадових осіб Головного управління ПФУ в Донецькій області. Таким чином, відповідач, визнаючи борг, тривалий час ухиляється від його сплати, не бажає виконувати рішення суду, не приймає для цього ніяких заходів і в подальшому добровільно не буде цього робити.

В результаті цього вже більше 4-х років вона не може вільно розпоряджатися належними їй на законних підставах коштами, які є її майном, оскільки вона є літньою людиною, пенсія є її єдиним джерелом для існування, і гроші потрібні в першу чергу для придбання продуктів харчування та ліків.

Крім цього, посилаючись на статтю 625 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням

встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, зазначає, що за офіційними даними Міністерства фінансів України індекс інфляції із квітня 2017 року по жовтень 2018 року (період невиплати пенсії) склав 100,85 %, інфляційні виплати складають 381,64 грн.

Крім того, 3% річних від простроченої суми (44898, 49 грн.) складають 1346,95 грн. За період з жовтня 2018 року (останній місяць невиплати пенсії) по теперішній час сума вказаних 3% річних склала 3815,5 грн.

Просить суд стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області на її, ОСОБА_2 , користь, нараховану, але не виплачену пенсію в сумі 44 898,49 грн., інфляційні витрати в сумі 381,64 грн., 3% річних в сумі 3815,5 грн., а всього 49 095,63 грн.; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Поліщук В.Ф., який діє на підставі Ордеру серії ДН № 120157 від 20 вересня 2021 року, в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.50).

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

05 листопада 2021 року надав до суду Відзив на позовну заяву, згідно якого вказав, що з доводами ОСОБА_2 викладеними у позові, не згоден з огляду на наступні обставини.

Частиною 2 статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі-Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні Закону № 1706 визначається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення АТО на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №252-VIII, а також Закону України від 16 вересня 2014 року №1680-VII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» м. Донецьк визнано тимчасово окупованою територією.

Позивач перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа.

Позивач отримує поточні пенсійні виплати в повному обсязі згідно рішення суду з 01 листопада 2018 року шляхом перерахування на розрахунковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».

Відповідно до абз. 20 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та у зв`язку із набранням чинності з 30 серпня 2019 року Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №788 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» з питання щодо виплати заборгованості суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати.

Крім того, позовна вимога позивача щодо стягнення конкретної суми у розмірі 44898,49 грн., не може підлягати задоволенню, оскільки судом не може встановлюватись конкретна сума доплати до пенсії за минулий час, так як втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади буде виходити за межі завдань судочинства.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійснені ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим ієрархіям нормативно-правовим актам.

Тому, позовна вимога про виплату конкретної суми заборгованості управлінням є незаконною та необгрунтованою.

ОСОБА_2 , перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа.

За результатами обміну інформацією з органами соціального захисту населення про осіб, які взяті на облік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» ОСОБА_3 з 01 квітня 2017 року була призупинена виплата пенсії для з`ясування фактичного місця проживання пенсіонера.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що підставою для звернення до суду стало те, що позивач звернувся до управління із заявою про стягнення заборгованості. Предметом судового розгляду у цій справі є протиправність відмови відповідача у виплаті нарахувань за рішенням суду по справі № 200/3884/19-а.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року по справі № 200/3884/19-а зобов`язано управління відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2017 року.

Рішення суду по справі № 200/3884/19-а виконано управлінням в добровільному порядку та в межах функціональних повноважень та нормативно - правового поля, а саме: виплата пенсії поновлена з 01 квітня 2017 року, заборгованість за період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року нарахована.

Відповідно до абз. 20 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та у зв`язку із набранням чинності з 30 серпня 2019 року Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №788 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» з питання щодо виплати заборгованості суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати.

Нараховану суму пенсії управлінням було включено до потреби у коштах на виплату за рішенням суду.

Поточна виплата пенсії виплачується позивачу з 01 листопада 2018 року по теперішній час шляхом перерахування на розрахунковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».

Статтею 14 Закону № 1706 визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон 1058-ІV. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. Статтею 5 Закону № 1058-ІV передбачено, що дія інших нормативно- правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування. У статті 46 Закону № 1058-ІV визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з частиною першою статті 47 Закону № 1058-ІV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Законодавством чітко визначено повноваження Кабінету Міністрів України у сфері пенсійного забезпечення. Статтею 113 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Постанови та

розпорядження, які в межах своєї компетенції видає Кабінет Міністрів України є обов`язковими до виконання (ст. 117 Конституції України), в тому числі і центральними органами виконавчої влади. Пунктом 1 постанови КМУ від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам» визначено, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Наведена норма не суперечить ані Конституції України, ані законодавству у сфері пенсійного забезпечення, зокрема Закону № 1058-ІV, статтею 47 якого прямо передбачено повноваження саме КМ України визначати порядок виплати пенсій.

За своєю суттю даний спір виник у зв`язку із нібито протиправним невиконанням управлінням рішення суду від 17 липня 2019 року по справі № 200/3884/19-а. Таким чином, заявлені позовні вимоги спрямовані фактично на виконання на наведене вище рішення суду.

Управління зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 440/1810/19, спір у цій справі є тотожним у справі № 200/3884/19-а від 17 липня 2019 року, оскільки виник між тими ж сторонами, про той самий предмет позову із тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення по справі № 200/3884/19-а.

Зазначеним судовим рішенням вже задоволено позов ОСОБА_2 , визнано протиправною бездіяльність Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року. Зобов`язано Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити ОСОБА_2 нарахування та виплату пенсії з 01 березня 2016 року та сплатити на її користь невиплачені суми пенсії з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення с обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відтак, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю управління на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися її права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий позов.

З огляду на вищенаведене, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не дозволяє ефективно захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Щодо вимоги позивача виплатити заборгованість управління зазначає, що відповідно до пункту 1 постанови КМУ №637 від 05.11.2014 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (зі змінами, внесеними постановою КМУ № 788 від 21.08.2019 року) «суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України».

До теперішнього часу окремий порядок Кабінетом Міністрів України не визначено. Фінансування пенсій, а також заборгованості, контроль за виплатою проводиться розпорядниками вищого рівня.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З урахуванням викладеного, управління вважає, що оскільки управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі (а.с.51-53).

Вивчивши матеріали даної справи суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 у своєму позові зазначає, що в період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року вона не отримувала пенсійні виплати.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року по справі №

200/3884/19-а визнано протиправними дії Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року, зобов`язано Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити ОСОБА_2 нарахування та виплату пенсії з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року та виплатити заборгованість за весь період (а.с.16-19).

Рішення набуло законної сили 04 вересня 2019 року.

Відповідно до Листа Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18 серпня 2020 року вбачається, що Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (з дислокацією в м. Костянтинівні) повідомляє, що до управління надійшло виконавче провадження на виконання рішення суду по сплаті заборгованості за минулий період. Також отримувач пенсійних виплат звернувся до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області з питання щодо виплати заборгованості. Просить розглянути питання, щодо надання додаткового фінансування на виплату заборгованості по пенсійним виплатам ОСОБА_2 (пенсійна справа 77), що перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з 01 червня 2014 року. Виплата пенсії призупинена з 01 квітня 2017 року за результатом обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб, держателем якої є Міністерство соціальної політики України. Розпорядженням по управлінню від 03 жовтня 2018 року ОСОБА_2 було поновлено виплату пенсії з 01 квітня 2017 року на підставі особистої заяви та виплата у місячному розмірі здійснюється з листопада 2018. Заборгованість за період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року складає 44 898,49 грн. (а.с.13-14).

Згідно з Довідкою від 04 березня 2021 року, пенсійні виплати за період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року у сумі 44 898,49 грн. ОСОБА_2 нараховані, але не виплачені (а.с.12).

Відповідно до Листа Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 10 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа.

Порядок та механізм призначення та виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №788 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 р. «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (далі - Постанова № 509).

07 березня 2017 року в результаті автоматизованого обміну даними щодо внутрішньо переміщених осіб автоматично встановлено особливість «ВПО не зареєстрований» - не підтверджене місце фактичного проживання, згідно з п. 5 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, затверджених Постановою № 509 «З метою обліку внутрішньо переміщених осіб уповноважений орган веде Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, держателем якої є Мінсоцполітики...». Таким чином, виплата пенсії ОСОБА_2 була автоматично призупинена з 01 квітня 2017 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року по справі № 200/3884/19-а за позовом ОСОБА_2 , відпрацьовано.

Заборгованість нарахована за період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року у сумі 44 898,49 грн. та щомісяця при формуванні потреби на виплату пенсії враховується у відомості нарахування в загальній сумі боргу. З 01 листопада 2018 року ОСОБА_2 здійснюється поточна виплата пенсії.

Відповідно до абз. 20 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та у зв`язку із набранням чинності з 30 серпня 2019 року Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №788 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» з питання щодо виплати заборгованості роз`яснюємо, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати.

Відповідно Закону України від 09.07.2003 р №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розпорядником коштів Пенсійного фонду України є Пенсійний фонд України, тобто територіальні управління не є розпорядниками коштів бюджету Пенсійного фонду, а лише зобов`язані нараховувати пенсії та виплачувати в межах доведених асигнувань з бюджету Пенсійного фонду України.

Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької

області, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язано діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з Положенням про Пенсійний фонд України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 «Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України», бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує означену політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 №28-2, Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду.

За приписами ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюють лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, визнається порушенням бюджетного законодавства, та тягне за собою застосування заходів впливу і відповідальність керівника чи інших посадових осіб, з вини яких допущені порушення бюджетного законодавства (ст.ст.118, 121 Бюджетного кодексу України).

Головним розпорядником коштів, що мають соціальне спрямування, зокрема бюджету Пенсійного фонду України, є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України, та відповідно головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Означені суми виплат, які не закладені до бюджету Пенсійного фонду України будуть виплачуватись за окремим фінансуванням на означені цілі.

Отже, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року по справі № 200/3884/19-а Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області виконано відповідно до покладених судом зобов`язань в межах владних повноважень.

Щомісячно при виплаті поточної пенсії в Управлінні формуються відомості нарахування по виплаті пенсій та допомоги на суму боргу.

Управлінням, в межах покладених на нього повноважень, направлено запит від 18.08.2020 № 0577-05-9/5489 до головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо необхідності виділення коштів для сплати заборгованості по пенсії ОСОБА_2 відповідно до рішення суду.

Головним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області направлено лист до Пенсійного фонду України від 25.08.2020 № 05000202-9/15660 щодо вирішення питання виділення коштів для виплати пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року № 200/3884/19-а ОСОБА_2 .

Питання пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Постанова № 159).

Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі-компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період не виплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до пункту 5 Постанови № 159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

До теперішнього часу від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області кошти на сплату заборгованості по пенсії ОСОБА_2 до Управління не надходили.

Як наслідок, визначальними обставинами для нарахування та виплати компенсації передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Постановою №159 є дати надходження на рахунку Управління заборгованості та фактичної виплати вказаних сум боргу.

Таким чином, управління вжило конкретні заходи з метою виконання рішення суду.

В Костянтинівсько-Дружківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області встановлено та діє суворий контроль за нарахуванням та виплатою пенсій (всіх її складових) відповідно до норм пенсійного законодавства, що виключає доцільність встановлення додаткових форм контролю за означеним питанням.

Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансування та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин (а.с.9-11).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно п. 1 ч 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Також п.3 ч.6 ст.12 КАС України, передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачає, що Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних

договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, Пенсійний фонд є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями.

Приписами ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 N18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 N11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року по справі № 200/3884/19-а є обов`язковим до виконання на всій території України.

Саме з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч. 1 ст.383 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

З позову вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду із даними вимогами, слугувала незгода позивача із діями або бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 у справі № 200/3884/19-а.

Тобто, заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішенням, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, як вбачається з Листа Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18 серпня 2020 року (а.с.13).

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий позов.

Відтак, вимоги про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої пенсії, а також інфляційних витрат та 3 % річних, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року по справі № 440/1810/19.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Спір у справі, що розглядається, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, що зумовлює наявність підстав для закриття провадження у справі.

Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду викладеним в постановах від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15, а також від 03 квітня 2019 року по справі №820/4261/18.

Згідно з частиною першою статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Відтак, суд приходить до переконання, що провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії, необхідно закрити та роз`яснити позивачу, що розгляд даного питання слід розглядати в порядку адміністративного судочинства Донецьким окружним адміністративним судом, оскільки заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень в порядку ст. 383 КАС України.

Керуючись ст. ст. 19, 255, 256, 259, 260 ЦПК України, ст. ст. 370, 383 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії - закрити.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_4 , що вона має право звернутися до Донецького окружного адміністративного суду в порядку ст. 383 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст Ухвали складено 11 листопада 2021 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова.