КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/4139/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1653/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Каліушка Ф.А., по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з АТ «Ідея Банк» на її користь заробітну плату (премії) у розмірі 7 914,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 24 квітня 2014 року по 31 липня 2019 року працювала на посаді старшого фахівця з обслуговування клієнтів в АТ «Ідея Банк». Після звільнення з роботи за власним бажанням, 31 липня 2019 року відповідачем на її рахунок було здійснено переказ грошових коштів у сумі 24 022,32 грн. із формулюванням «заробітна плата за 07.2019». Однак вважала, що заробітна плата виплачена не в повному обсязі, а саме не включено кошти, які нараховуються відповідачем працівникам за виконання планів по видачі кредитів, кредитних карток, залученню депозитів, тощо, у вигляді премії. Зазначала, що для визначення точного розміру невиплаченої заробітної плати зверталася до відповідача з проханням надати деталізований розрахунок по виконанню нею планів роботи у липні 2019 року із зазначенням сум, які повинні були їй нараховані як бонуси, та інших показників роботи відділення банку, які враховуються при визначенні кінцевого бонусу до виплати працівнику. Однак у наданні таких даних було відмовлено, тому ціну позову було визначено виходячи з середнього арифметичного показника виплачених премій за останні 6 місяців до звільнення з роботи.

Вказувала, що відмова відповідача виплатити їй заробітну плату в повному обсязі за успішне виконання трудової функції працівником у вигляді премії є дискримінаційними діями та такими, що порушують норми трудового законодавства України (а.с. 1-5).

У відзиві на позовну заяву представник АТ «Ідея Банк» Трофімова Л.А. просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що нарахування заробітної плати позивачу здійснювалося на підставі Положення про матеріальне стимулювання працівників мережі відділення ПАТ «Ідея Банк», що відповідає вимогам чинного законодавства, а відмова відповідача виплатити премію не є дискримінаційною, оскільки на момент цієї виплати позивач не перебувала у трудових відносинах з відповідачем, у зв`язку з чим премія не була нарахована (а.с. 35-37).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про стягнення заробітної плати відмовлено (а.с. 50, 52-55).

Не погодившись з рішенням районного суду, 05 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю (а.с. 59-68).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, не містить мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та мотивів незастосування судом норм права, на які посилався позивач. Вважала, що умова Положення про матеріальне стимулювання працівників мережі відділень ПАТ «Ідея Банк», затверджене рішенням правління від 26 лютого 2018 року про те, що спеціалісти, які на дату виплати премії (бонусу) звільнені з роботи або перебувають у відпустці по догляду за дитиною премія не виплачується - суперечить чинному законодавству про працю. Позивачем було дотримано показників, які є підставою для нарахування премії за результати виконання планів роботи у липні 2019 року, а єдиною підставою її невиплати була неправомірна умова Положення. Так, позивач виконала роботу, а відповідач її не оплатив з причини наявності в його локальному акті умов, які порушують права працівників, які припинили трудові відносини та перебувають у відпустці по догляду за дитиною, що є дискримінацією.

07 грудня 2020 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника АТ «Ідея Банк» Трофімової Л.А., в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін (а.с. 79-84).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом голови правління АТ «Ідея банк» № 142а від 29 липня 2019 року ОСОБА_1 , старшого фахівця з обслуговування клієнтів Київського відділення № 7, звільнено з роботи 31 липня 2019 року за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. Наказано здійснити виплату грошової компенсації за 43 календарних дні невикористаної щорічної відпустки. Підстава: заява ОСОБА_1 від 17 липня 2019 року (а.с. 7).

Згідно розрахункового листа працівника, у липні 2019 року ОСОБА_1 було нараховано 40 197,91 грн., з яких: нараховано за окладом (23 дні) - 7 200,00 грн., компенсація за невикористану відпустку (43 дні) - 25 233,69 грн., індексація - 64, 22 грн., доплата за збільшення обсягу роботи - 2 300,00 грн., премія по готівкових кредитах (мережа) 1 113,54 грн., премія по депозитах (мережа) - 4 286,46 грн. Після утримання податку з ДФО та військового збору за липень 2019 року до виплати позивачу належали кошти в сумі 32 359,32 грн., які було перераховано двома платежами: 16 липня 2019 року - 8 337,00 грн. та 31 липня 2019 року - 24 022,32 грн. (а.с .13).

Факт отримання цих виплат при звільненні позивачка ОСОБА_1 в позовній заяві не заперечувала.

Листами АТ «Ідея банк» від 14 листопада 2019 року та 27 січня 2020 року на звернення позивача було повідомлено, що станом на дату звільнення 31 липня 2019 року з ОСОБА_1 було проведено повний розрахунок, про що було надіслано відповідний розрахунковий лист (а.с. 22, 23).

За скаргою позивача Головним управлінням Держпраці у Львівській області проведено інспекційне відвідування АТ «Ідея банк» та встановлено, що після утримання загальнообов`язкових платежів за липень 2019 року до виплати ОСОБА_1 належали кошти в сумі 32 359,32 грн., які було перераховано на особовий рахунок 16 липня 2019 року в сумі 8 337,00 грн. та 31 липня 2019 року в сумі 24 022,32 грн., чим дотримано вимоги ч. 1 ст. 116 КЗпП України - всі належні при звільненні кошти виплачено позивачу у день звільнення (а.с. 24-25).

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються КЗпП України, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 97 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Рішенням Правління ПАТ «Ідея Банк» від 26 лютого 2018 року було затверджено Положення про матеріальне стимулювання працівників мережі відділень ПАТ «Ідея Банк» (далі по тексту - Положення) (а.с. 38-41).

Дане Положення визначає порядок, умови і правила нарахування бонусів працівникам мережі відділень за продаж продуктів Банку.

Бонус за цим Положенням - це премія, яка нараховується і виплачується спеціалістам за продаж продуктів Банку, що продаються через мережу відділень, шляхом нарахування коефіцієнтів за кожен факт продажу в розрізі продуктів, що вказані у додатку № 1 до даного Положення.

У відповідності до п. 3.1 розділу 3 Положення, для спеціалістів усіх видів премій проводиться один раз на місяць, за підсумками виконання планів продаж за один місяць. Премії (бонуси) нараховуються не пізніше, ніж до останнього числа місяця, наступного за звітним.

Спеціалістам, які на дату виплати премії (бонусу) звільнені з роботи або перебувають у відпустці по догляду за дитиною премія не нараховується і не виплачується.

У відповідності до п. 3.2 Положення, департамент роздрібного продажу до 10 числа кожного місяця проводить розрахунок премії (бонусів) працівникам мережі відділень за попередній місяць.

Згідно зі статтями 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що законність рішення Правління ПАТ «Ідея Банк» від 26 лютого 2018 року, яким було затверджено Положення про матеріальне стимулювання працівників мережі відділень ПАТ «Ідея Банк», зокрема пункти 3.1 і 3.2 цього Положення, не є предметом спору у цій справі, і таких вимог подана позовна заява не містить.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, ОСОБА_1 посилалася на невиплату їй за липень 2019 року премії (бонусу) за виконання планів по видачі кредитів, кредитних карт, залучених депозитів, оформлення договорів на використання сейфових комірок, які вона виконала у липні 2019 року.

Разом з тим, дослідивши наявний у матеріалах справи розрахунковий лист ОСОБА_1 за липень 2019 року, встановлено, що їй було нараховано премію по готівкових кредитах (мережа) у сумі 1 113,54 грн. та премію по депозитах (мережа) у сумі 4 286,46 грн.

Загалом у липні 2019 року позивачу було нараховано заробітної плати у розмірі 40 197,91 грн., до якої також включено суму зазначених вище премій.

Враховуючи утримання податків та зборів з цієї суми за липень 2019 року до виплати позивачу належали кошти в сумі 32 359,32 грн., які було їй було перераховано двома платежами: 16 липня 2019 року - 8 337,00 грн. та 31 липня 2019 року - 24 022,32 грн. (а.с. 13).

Таким чином, відповідач нарахував та виплатив у липні 2019 року позивачу премії за червень 2019 року, передбачені Положенням про матеріальне стимулювання працівників мережі відділень ПАТ «Ідея Банк», що також підтверджено за результатами перевірки Головного управління Держпраці у Львівській області.

Відповідно до умов пунктів 3.1 і 3.2 вищезазначеного Положення, премії нараховуються не пізніше ніж до останнього числа місяця, наступного за звітним, та не пізніше 10 числа кожного місяця мав проводитись розрахунок премії (бонусів) за попередній місяць.

Оскільки судом встановлено, що позивачка 31 липня 2019 року була звільнена з роботи, а за умовами Положення, розрахунок премії (бонусів) мав виконуватись відповідачем не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання позивача на отримання на зарплатний рахунок 31 липня 2019 року лише 24 022,32 грн. заробітної плати суд апеляційної інстанції відхилив, враховуючи, що заробітну плату за липень 2019 року було виплачено позивачу двома платежами і вказаного позивач не спростувала належними та допустимими доказами.

Доводи позивача про те, що отримавши 31 липня 2019 року заробітну плату у розмірі 24 022,32 грн. відповідачем не було повідомлено які нарахування включені у цю суму та не надано розрахункові листи, колегія суддів відхилила з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оплату праці» відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про розмір оплати праці та на вимогу працівника надати відомості про оплату праці цього працівника.

З матеріалів справи вбачається, що на звернення ОСОБА_1 відповідач надіслав на її адресу копії розрахункових листів за січень - липень 2019 року. Крім того у відповіді на звернення АТ «Ідея Банк» зазначено, що станом на дату звільнення 31 липня 2019 року з позивачем було проведено повний розрахунок та надіслано відповідний розрахунковий лист (а.с. 22).

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції відхилив доводи апелянта щодо дискримінації з боку відповідача.

З огляду на положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова