Справа № 274/7359/20 Провадження № 2/0274/2068/20
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
13.01.21 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,
провизнання особи такою, що втратила право користування житлом,
ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 (у позовній заяві вказано АДРЕСА_2 , однак, зважаючи на зміст мотивувальної частини позовної заяви та додані до неї документи, це є очевидною опискою, фактично йдеться про АДРЕСА_3 , посилаючись на те, що вона є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрований її син ОСОБА_3 , який там не проживає без поважних причин з 2016 р.
ОСОБА_3 своєї позиції щодо позову у порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2010 р. є власником житла за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 7 9, 10).
Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_1 (а. с. 11, 12, 18).
Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України та встановлені вище обставини, Суд вважає, що право ОСОБА_3 на користування житлом за адресою: АДРЕСА_3 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім`ї власника цього житла ОСОБА_1 .
ОСОБА_3 у житлі за адресою: АДРЕСА_3 , не проживає з 2016 р., що підтверджується актом від 31.08.2020 р., складеним Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Радуга-43" (а. с. 12).
Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що ОСОБА_3 у у житлі за адресою: АДРЕСА_3 , відсутній з поважних причин.
Частиною другою статті 405 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 як член сім`ї власника житла за адресою: у житлі за адресою: АДРЕСА_3 , який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад чотири роки, втратив право користування цим житлом.
Зважаючи на це, Суд вважає, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , відомості про РНОКПП на момент ухвалення рішення у матеріалах справи відсутні) задовольнити.
2. Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.В. Корбут