ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1141/21 Справа № 182/1058/20 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач- Акціонерне товариство «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріаламиапеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року, ухваленого суддею Рунчевою О.В. у м.Нікополі Дніпропетровської області (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року позивач Акціонерне товариство «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно наказу Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» (на даний час Акціонерне товариство «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ») за №64 від 18 липня 2006 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до Нікопольського району електричних мереж електромонтером з експлуатації розподільних мереж 3 гр. кв. за переведенням із Нікопольських електричних мереж.

03 січня 2008 року на підставі наказу №203-К (562) від 28 грудня 2007 року відповідача було переведено на посаду майстра Нікопольського РЕМ.

15.03.2010 року на підставі наказу №139-К відповідача було переведено на Нікопольську дільницю електричних мереж в бригаду з експлуатації РМ на посаду майстра електричних мереж.

Посадовою інструкцією, зокрема п.4.11, передбачена відповідальність відповідача за незбереження ввірених йому матеріальних цінностей.

Відповідач, на виконання покладених на нього трудових обов`язків, прийняв матеріальні цінності, перелік яких наведено в реєстрах матеріальних цінностей за результатами інвентаризації, із зазначенням документів, що стали підставою для передачі-прийняття таких цінностей.

За результатами інвентаризації проведеної у листопаді 2018 року недостачі виявлено не було.

19 лютого 2019 року відповідача було звільнено на підставі Наказу №598-К з посади майстра бригади ремонту трансформаторних підстанцій та внутрішніх мереж Нікопольського району електричних мереж операційної дирекції за власним бажанням.

У зв`язку зі звільненням відповідача, Розпорядженням Начальника Нікопольського району електричних мереж від 06 лютого 2019 року було вирішено провести станом на 11 лютого 2019 року позачергову інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, малоцінних необоротних матеріальних активів, для організації і проведення якої було створено робочу інвентаризаційну комісію.

Розпорядженням Начальника Нікопольського району електричних мереж від 13 лютого 2019 року внесено зміни до розпорядження від 06 лютого 2019 року та призначено термін проведення інвентаризації з 11 лютого 2019 року по 19 лютого 2019 року, встановлено термін оформлення результатів інвентаризації - 19 лютого 2019 року.

Призначеною комісією у визначений термін було проведено інвентаризацію та ОСОБА_1 складено:

1.Інвентаризаційний опис основних засобів на звіряльну відомість результатів інвентаризації основних засобів №1-19П, з яких вбачається нестача основних засобів на суму 1 339, 84 грн.

-Панелі ЩО -94-1124 вартістю 38,39 грн. у кількості 1 шт., які передано відповідно Акту прийому-передачі № 1 від 16.05.2015 року;

-Вимикач ВНА П-10/630-203 У2 вартістю 13,59 грн. у кількості 1 шт., який передано відповідно Акту прийому-передачі № 1 від 16.05.2015 року;

-Заземлення для ВЛ-6-10кВ S-25ММ2 вартістю 845,00 грн. у кількості 1 шт., яке передано відповідно вимоги № 383 від 03.04.2014 року;

-Заземлення ВЛ ТУ 1014--95П3103 (ЗП) вартістю 442,86 грн. у кількості 1 шт., передано відповідно до Акту прийому-передачі № 4 від 31.03.2015 року.

2.Інвентаризаційний опис запасів та звіряльну відомість результатів інвентаризації запасів №2-19П, з яких вбачається нестача запасів на суму 40 907,46 грн;

-Провід силовий АС-35 б/в вартістю 159,49 грн. у кількості 3,89 кг, який отримано 15.01.2019 року за прибутковим ордером № в результаті демонтажу під час проведення робіт на підставі Наряду на виконання ремонтних робіт № 46 від 15.01.2019;

-Провід силовий АС-50 б/в вартістю 34 743,89 грн. у кількості 2208 кг, який отримано на підставі Акту прийому-передачі № 10 від 31.03.2015 року;

- Провід силовий АС-70 б/в вартістю 5 974,08 грн. у кількості 294 кг, який отримано на підставі Акту прийому-передачі № 10 від 31.03.2015 року;

-Брухт алюмінія (кабель АВВГ ОТ 4Х70) вартістю 30,00 грн. у кількості 5 кг, який отримано 15.01.2019 року на прибутковим ордером № в результаті демонтажу під час проведення робіт на підставі Наряду на виконання ремонтних робіт № 44 від 15.01.2019 року.

3.Інвентаризаційний опис запасів та звіряльну відомість результатів інвентаризації запасів № 3-19П, з яких вбачається нестача запасів на суму 1837,80 грн;

-Драбина СС0-2 вартістю 1740,00 грн. у кількості 1 шт., яка передана відповідно до накладної вимоги на відпуск матеріалів № від 05.12.2017 року;

-Перчатки діелектричні шовні на суму 97,80 грн., які передані відповідно вимоги № 930 від 22.07.2015 року.

Відповідач відмовився підписувати інвентаризаційні описи та звіряльні відомості, про що було складено Акт від 19 лютого 2020 року.

Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, завданої з боку відповідача становить 44085,10 грн. від виявленої нестачі, тому позивач просив на підставі ст ст.130, 131, 134-136 КЗпП України стягнути з відповідача у примусовому порядку матеріальну шкоду та судові витрати по справі.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків.

Позивач, АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, ставить питання про його скасування з ухваленням нового рішення про повне задоволення заявлених позивачем позовних вимог.

При цьому, скаржник не погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог, посилаючись на те, що факт передачі відповідачу товарно-матеріальних цінностей та основних засобів підтверджено Актом приймання-передачі основних засобів №1 від 16.10.2015 з переліком, копією Акта приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей №4 від 31.03.2015 з переліком, копією Накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів № від 05.12.2017, копією Наряду на виконання ремонтних робіт №46 від 15.01.2019, копією прибуткового ордеру № від 15.01.2019, копією Акту приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей №10 від 30.03.2015 та іншими наявними у справі доказами.

Зазначає, що обов`язок збереження ввірених матеріальних цінностей покладено на відповідача посадовими обов`язками, відсутність матеріальних цінностей підтверджена відповідними бухгалтерськими документами, складеними в результаті інвентаризації, проведеною комісією, зокрема інвентаризаційні описи, звіряльні відомості. Вказує, що відповідачем не було спростовано факт того, що саме він є відповідальною особою за збереження ввірених йому матеріальних цінностей, як і не доведено відсутність умов для зберігання ввірених йому матеріальних цінностей.

Позивач вважає, що суд не взяв до уваги доводи позивача, не дослідив належним чином надані позивачем докази, а при ухваленні рішення врахував припущення відповідача про відсутність умов для зберігання. Наголошує на тому, що Протокол інвентаризаційної комісії не є документом, що підтверджує недостачу, тому позивач і не повинен був надавати суду цей доказ, оскільки сам факт недостачі зафіксовано в інвентаризаційних описах та звіряльних відомостях, наданих позивачем суду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як законне та належним чином обґрунтоване без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом перевірено та встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебув у трудових відносинах з позивачем з 17 липня 2006 року по 19 лютого 2019 року.

Згідно копії наказу АТ „ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" №64-к від 18 липня 2006 року, ОСОБА_1 17 липня 2006 року прийнято до Нікопольського району електричних мереж електромонтером з експлуатації розподільних мереж 3 гр. кв. за переведенням із Нікопольських електричних мереж (а.с. 6).

Згідно копії наказу №203-к (562) про переведення на іншу роботу від 03 січня 2008 року, ОСОБА_1 переведено на посаду майстра Нікопольського РЕМ (а.с. 7).

Згідно копії наказу №139-К від 15.03.2010 року ОСОБА_1 було переведено на Нікопольську дільницю електричних мереж в бригаду з експлуатації РМ на посаду майстра електричних мереж (а.с. 8).

Посадовою інструкцією майстра служби підстанцій, затвердженої Начальником Нікопольського району електричних мереж Д.П. ОСОБА_2 та погодженої Керівником департаменту розподільних мереж ОСОБА_3 від 25 грудня 2014 року (а.с. 10-13) на відповідача покладено обов`язок забезпечувати збереження закріплених коштів і матеріалів, ведучи їх раціональне використовування, організовувати роботу по економії матеріалів та ТМЦ (п.2.49).

Відповідно до п.4.11 Посадової інструкції відповідач несе відповідальність за незбереження ввірених йому матеріальних цінностей (а.с.12 зворот).

З посадовою інструкцією ОСОБА_1 був ознайомлений 16 лютого 2015 року (а.с.14).

Згідно копії наказу №598-к від 19 лютого 2020 року відповідача було звільнено за власним бажанням, ст.38 КЗпП України, здійснено з ним остаточний розрахунок (а.с. 9).

У зв`язку зі звільненням відповідача, Розпорядженням Начальника Нікопольського району електричних мереж №37/1004 від 06 лютого 2019 року було вирішено провести станом на 11 лютого 2019 року позачергову інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, малоцінних необоротних матеріальних активів, основних засобів, які знаходяться в підзвіті відповідача. Для організації і проведення інвентаризації створено робочу інвентаризаційну комісію (а.с. 15).

Розпорядженням Начальника Нікопольського району електричних мереж № 41/1004 від 13 лютого 2019 року внесено зміни до розпорядження від 06 лютого 2019 року та призначено термін проведення інвентаризації з 11 лютого 2019 року по 19 лютого 2019 року, встановлено термін оформлення результатів інвентаризації - 19 лютого 2019 року

Призначеною комісією у визначений термін було проведено та 19 лютого 2019 року було складено:

1.Інвентаризаційний опис основних засобів на звіряльну відомість результатів інвентаризації основних засобів № 1-19П, з яких вбачається нестача основних засобів на суму 1 339, 84 грн. (а.с. 25-27):

-Панелі ЩО -94_1124 вартістю 38,39 грн. у кількості 1 шт., який передано відповідно Акту прийому-передачі № 1 від 16.05.2015 року;

-Вимикач ВНА П-10/630-203 У2 вартістю 13,59 грн. у кількості 1 шт., який передано відповідно Акту прийому-передачі № 1 від 16.05.2015 року;

-Заземлення для ВЛ-6-10кВ S-25ММ2 вартістю 845,00 грн. у кількості 1 шт., яке передано відповідно вимоги № 383 від 03.04.2014 року;

-Заземлення ВЛ ТУ 1014--95П3103 (ЗП0 вартістю 442,86 грн. у кількості 1 шт.,передано відповідно до Акту прийому-передачі № 4 від 31.03.2015 року.

2.Інвентаризаційний опис запасів та звіряльну відомість результатів інвентаризації запасів № 2-19П, з яких вбачається нестача запасів на суму 40 907,46 грн. (а.с. 47-49):

-Провід силовий АС-35 б/в вартістю 159,49 грн. у кількості 3,89 кг, який отримано 15.01.2019 року за прибутковим ордером № в результаті демонтажу під час проведення робіт на підставі Наряду на виконання ремонтних робіт № 46 від 15.01.2019;

-Провід силовий АС-50 б/в вартістю 34 743,89 грн. у кількості 2208 кг, який отримано на підставі Акту прийому-передачі № 10 від 31.03.2015 року;

-Провід силовий АС-70 б/в вартістю 5 974,08 грн. у кількості 294 кг, який отримано на підставі Акту прийому-передачі № 10 від 31.03.2015 року;

- Брухт алюмінія (кабель АВВГ ОТ 4Х70) вартістю 30,00 грн. к кількості 5 кг, який отримано 15.01.2019 року на прибутковим ордером № в результаті демонтажу під час проведення робіт на підставі Наряду на виконання ремонтних робіт № 44 від 15.01.2019 року.

3. Інвентаризаційний опис запасів та звіряльну відомість результатів інвентаризації запасів № 3-19П, з яких вбачається нестача запасів на суму 1837,80 грн. (а.с. 33-36):

-Драбина СС0-2 вартістю 1740,00 грн. у кількості 1 шт., яка передана відповідно до накладної вимоги на відпуск матеріалів № від 05.12.2017 року;

Перчатки діелектричні шовні на суму 97,80 грн., які передані відповідно вимоги № 930 від 22.07.2015 року.

Загальна сума від виявленої недостачі визначена позивачем у розмірі 44085,10 грн.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, виходив з того, що пояснення у відповідача з приводу виявленої нестачі матеріальних цінностей не відбиралися, причини, з яких сталася нестача, не встановлювалися, що позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами того, що керівництвом після отримання результатів інвентаризації вживалися заходи щодо встановлення причин виявленої недостачі, а також те, що позивачем були створені належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей. Разом із цим позивачем також не доведено, які саме винні, протиправні дії вчинив відповідач, що призвели до заподіяння відповідної матеріальної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і не може погодитись із доводами позивача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За змістом положень ч.1, 2 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Нормами статті 135 КЗпП передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

У пунктах 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" роз`яснено, що суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст.130, 135-3,137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства провести витрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Пряма дійсна шкода є саме підставою, що зумовлює перевірку умов можливості настання матеріальної відповідальності працівника. За наявності шкоди для настання матеріальної відповідальності необхідні ще три умови: протиправна поведінка працівника, причинний зв`язок між протиправною поведінкою працівника і результатом у вигляді шкоди, що настала, а також вина працівника.

Причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім).

Прямий зв`язок - це такий, за якого майнова шкода безпосередньо, з неминучістю випливає з дій чи бездіяльності працівника.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Позивач зазначав в позовній заяві, що причиною виникнення недостачі є неналежне виконання своїх трудових обов`язків відповідачем, який не забезпечив їх збереження.

Відповідно до ст.138 КЗпП України обов`язок доказування наявності умов для притягнення працівника до матеріальної відповідальності покладається на власника або уповноважений ним орган. Відсутність підстави чи хоча б однієї з умов матеріальної відповідальності виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Згідно положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, наведене дає підстави вважати, що позивач у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України не довів та не надав належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме, що нестача в сумі 44085,10 грн. виникла безпосередньо внаслідок винних, протиправних дій відповідача по справі ОСОБА_1 і останній має нести цивільну відповідальність, як це передбачено трудовим законодавством, а тому на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність заявленого АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» позову.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у задоволенні позову АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» відповідає вимогам закону.

Наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення ним норм матеріального права, не спростовують вірних висновків суду, а є його власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції, вони були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 січня 2021 року.

Головуючий:

Судді: