Житомирський апеляційний суд
Категорія 36 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Коломієць О.С,

суддів Талько О.Б, Миніч Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м.Житомирі цивільну справу №295/10120/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН БІН УКРАЇНА» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості вартості наданих послуг з поводження з побутовими відходами

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН БІН УКРАЇНА» на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Перекупки І.Г.

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРІН БІН УКРАЇНА» (надалі ТОВ «ГРІН БІН УКРАЇНА») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 вартості наданих послуг з поводження з побутовими відходами та сплачений судовий збір.

Заявник зазначив, що ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА» були надані послуги з поводження з побутовими відходами ОСОБА_1 . Заявник протягом усього часу існування правових відносин із боржником належним чином виконував увесь комплекс прийнятих на себе зобов`язань. Натомість, ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо оплати за надані заявником послуги, виконував лише частково, внаслідок чого, станом на 01 серпня 2021 року утворилася заборгованість з оплати за послуги з поводження з побутовими відходами на загальну суму 1973,73 грн, яку заявник просить стягнути з боржника.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТОВ «ГРІН БІН УКРАЇНА» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості вартості наданих послуг з поводження з побутовими відходами.

В апеляційній скарзі ТОВ «ГРІН БІН УКРАЇНА», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, зазначає, що Публічний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами є укладеним не тільки з моменту його підписання сторонами, а й коли споживач акцептував пропозицію офертанта (виконавця) у формі конклюдентних дій та не висловив заперечень проти такого договору. Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, саме нерозуміння місцевим судом того, що боржник прийняв пропозицію заявника щодо укладення публічного договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами в порядку ч. 5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ігнорування прецедентної практики Верховного Суду в своїй сукупності, призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення у цій справі.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд виходив з того, що публічний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами, доданий ТОВ «ГРІН БІН УКРАЇНА» до заяви про видачу судового наказу, не підписаний ОСОБА_1 , а тому факт отримання послуг та розмір заборгованості не є безспірним і має доводитись в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Правилами ст. 163 ЦПК України встановлено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, а п.3 ч.3 цієї ж статті встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до ст. 160, 161, 163, 165 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, зокрема, про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У даному випадку була подана заява про видачу судового наказу, передбачена п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України, згідно якої судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

У частині першій статті 633 ЦК України зазначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Посилаючись в апеляційній скарзі на рішення Житомирської міської ради від 10 листопада 2020 року «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на певній території міста Житомира» заявник вказує, що ТОВ «ГРІН БІН УКРАЇНА» є одним із виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами на території міста Житомира, які були надані боржнику ОСОБА_1 . При цьому зазначає, що договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами розміщено на офіційному сайті Житомирської міської ради за посиланням http://zt-rada.gov.ua/?doc id=28518/, а тому споживач приєднався до вказаного публічного договору в силу положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Однак колегія суддів не погоджується з такою позицією скаржника, оскільки публікація на сайті вказаного публічного договору, за відсутності письмового підтвердження боржника про прийняття такої пропозиції та інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання боржником таких послуг, є недостатнім доказом на підтвердження безспірності вимог заявника.

Посилання скаржника на неврахування судом правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеному у постанові від 11 листопада 2019 року у справі №646/834/17 про те, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладення договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання, що свідчить про укладення договору між сторонами, є помилковим, оскільки вказаний висновок зроблений під час розгляду справи за правилами позовного провадження.

В даному випадку визначальним для правильного застосування норм процесуального права та можливості розгляду справи за правилами наказного провадження, яке законодавець відокремив від інших видів провадження у цивільних справах, і видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, є саме наявність укладеного між сторонами в письмовій (електронній) формі договору, а не фактичне існування договірних відносин.

Згідно п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Виходячи зі змісту заявлених відповідно до п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України грошових вимог, правила п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України щодо обов`язкового додавання копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, спрямовані на забезпечення безспірного характеру наказного провадження.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у видачі судового наказу у зв`язку із недотриманням заявником вимог п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України.

При цьому, відмова у видачі судового наказу з вказаних підстав не є перешкодою для звернення з такими самими вимогами у порядку позовного провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН БІН УКРАЇНА» залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 31 серпня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді