Справа № 415/9828/18
Провадження № 22-ц/810/929/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06 січня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Назарової М.В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

встановив:

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково; стягнуто з відповідача ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 08 травня 2014 по жовтень 2018 року включно у розмірі 19 419,60 гривень; вирішено питання щодо судового збору (а.с.26-29).

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою.

Постановою Луганського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково; оскаржуване судове рішення змінено, збільшено суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів за період з 08 травня 2014 по жовтень 2018 року включно з 19419,60 гривень до 59639,97 гривень; вирішено питання щодо судового збору (а.с.112-117).

29 травня 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Мєдвєдєв С.С. з матеріалами даної цивільної справи був ознайомлений у повному обсязі із зняттям фотокопій (а.с.156).

05 червня 2020 року (а.с.163-164) відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Мєдвєдєва С.С. звернувся із заявою про перегляд заочного рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2019 року.

Ухвалою Лисичанського міського суду від 11 червня 2020 року вказану заяву залишено без руху, ухвалою від 07 серпня 2020 року визнано неподаною та повернуто відповідачу ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Мєдвєдєва С.С. оскаржив ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 07 серпня 2020 року.

Постановою Луганського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 07 серпня 2020 року без змін.

27 листопада 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2019 року, доводи якої є відмінними від доводів позивачки ОСОБА_2 за її апеляційною скаргою, що розглянута судом апеляційної інстанції 12 серпня 2019 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зокрема просив суд визнати поважними причини пропуску строку на оскарження рішення Лисичанського міського суду від 27 лютого 2019 року та поновити цей строк, про що також подав до суду відповідну заяву, в обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження посилався на те, що вперше дізнався про існування судових рішень щодо аліментів у травні 2020 року; дана справа судом першої інстанції повинна була розглянута заочно у відповідності до ст.280 ЦПК України, тому вважав оскаржуване рішення повинно бути переглянуто як заочне; матеріали справи свідчать про приховування позивачкою позову, виконавчого провадження, судових рішень впродовж шести років, а з моменту коли він дізнався про існування оскаржуваного рішення, вчиняв дії щодо його перегляду, що вважав свідчить про поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказані в апеляційній скарзі та заяві ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2019 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2019 року залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Одночасно в ухвалі скаржнику роз`яснено, що згідно ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано ним в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 ЦПК України.

Копію вказаної ухвали суду скаржник отримав 19 грудня 2020 року, його представник 23 грудня 2020 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали Луганського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року від скаржника ОСОБА_1 у межах наданого судом строку надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2019 року, в якій в якості інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на санітарну кризу пов`язану з карантином; не ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, з метою здобуття доказів у справі про виконання судового рішення; не ознайомлення до цього часу з матеріалами даної цивільної справи, з якими у травні 2020 року ознайомився лише його представник; незадовільний стан здоров`я свого представника - адвоката Мєдвєдєва С.С.; вказує, що він як учасник даної справи та його представник є самостійними процесуальними особами, що вважає є поважними причинами пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає вказане не є поважними зазначені скаржником причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 42 ЦПК України лише сторона є учасником справи, яка може брати участь у справі особисто або через представника (ч.1 ст.58 ЦПК України) з правами та обов`язками передбаченими ст.43 ЦПК України, отже, представник не є самостійною процесуальною особою, а вказані посилання скаржника щодо статусу його представника є помилковим власним тлумаченням норм процесуального законодавства.

При цьому, скаржником не надано доказів того, що пропуск строку на апеляційне оскарження пов`язаний з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Отже, наведені скаржником в заяві від 04 січня 2021 року підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Скаржник без поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2019 року, оскільки зазначені в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження причини пропуску вказаного строку визнані судом неповажними, інших підстав для поновлення скаржником не зазначено, тому суд вважає за необхідне відмовити останньому у відкритті апеляційного провадження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку (ч. 3 ст. 358 ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 358 ЦПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Копію цієї ухвали надіслати усім учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: