Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/692/21
Провадження №: 2/332/1183/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі Мусаєва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ „Приватбанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08.01.2014 року між АТ КБ «Приват банк» (у зв`язку зі зміною типу товариства, змінило свою назву товариства на АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідач та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 15.03.2019 підписали Додаткову угоду, відповідно до якої Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 Додаткової Угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 Додаткової угоди. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за Додатковою угодою відповідач має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 133943 грн. 29 коп. Позивач просить стягнути вказану заборгованість та понесені судові витрати з відповідача.

У відзиві представник відповідача адвокат Штабовенко Д.В. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що згідно Додаткової угоди відповідачка за весь період повинна була сплатити 105360,16 грн. Відповідно до платіжних доручень відповідачкою було сплачено 105403,04 грн. Таким чином, сума заборгованості у жодному разі не може складати 133943,29 грн. Представник відповідачки посилається також на пропуск строку позовної давності в частині стягнення штрафних санкцій. Так, пеня за кредитним договором сформувалась на момент укладання Додаткової угоди15.03.2019 року, а до суду банк звернувся лише у березні 2021 року. Крім того, представник відповідача зауважує на тому, що розмір пені, у будь-якому разі, значно перевищує як розмір самого тіла кредиту, так і саме поняття розумності та справедливості.

Згідно відповіді на відзив представник АТ КБ «Приватбанк» просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.05.2021 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 14.04.2021 року. Сковане заочне рішення від 14.04.2021 року, ухвалене за результатами розгляду цивільної справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Справу призначено до судового розгулу на 25.06.2021 року.

У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено, що 08.01.2014 року між АТ КБ «Приват банк» (у зв`язку зі зміною типу товариства, змінило свою назву товариства на АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом внаслідок чого утворилась заборгованість.

ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 15.03.2019 року підписали Додаткову угоду SAMDN9161 (а.с.7)

Відповідно до укладеної Додаткової угоди від 15.03.2019 Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 Додаткової угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 Додатковій угоді. Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 Додаткової угоди 25.09.2019 року.

Відповідно п. 1.6 Додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 Угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачене п. 1.4 Угоди. Пунктом 1.6.1 Угоди встановлено, що в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. Угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачене п. 1.2 Умова про зміну процентної ставки передбачене п. 1.4 Угоди не поширюються.

Відповідно до п. 1.7 в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п. 1.3. Угоди). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою, зазначено п. 1.7.2 Угоди.

При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивачем надано розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що станом на 16.12.2020 року заборгованість становить: 133943 грн. 29 коп., яка складається із: 30471 грн. 70 коп. - заборгованість за кредитом, 5,44 грн.. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 0,00 грн. - заборгованість за комісією, 103466 грн. 15 коп. заборгованість за пенею (а.с.5).

Згідно платіжних доручень (а.с. 60-62) відповідачкою було сплачено:

15.03.2019 року 15803,8 грн.; 09.08.2019 року 15000 грн.; 23.08.2019 року 15000 грн., 27.09.2019 рок 20000 грн., 04.10.2019 року 39600 грн. Загальна сума 105403,8 грн.

Відповідно до п. 1.7.3 Додаткової угоди кошти, отримані від Клієнта, а також від інших уповноважених осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються на відшкодування простроченого тіла кредиту, далі - прострочених процентів, далі - кредиту, далі процентів, далі простроченої комісії, далі - пені, далі судових витрат, далі - штрафів.

Наявність заборгованості за тілом кредиту в сумі 30471,70 грн., яка залишилась незмінною з моменту укладання Додаткової угоди від 15.03.2019 року, свідчить про порушення Банком умов п. 1.7.3 Додаткової угоди. При належному виконанні Банком зазначеної умови Додаткової угоди заборгованість відповідачки складалася лише б із заборгованості за пенею.

У зв`язку із чим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення із відповідачки заборгованості за кредитом в сумі 30471,70 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 5.44 грн.

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за пенею, суд виходить з наступного.

Як було зазначено раніше Додаткова угода від 15.03.2019 року між сторонами була укладена під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 Угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачене п. 1.4 Угоди.

Згідно графіком погашення за реструктуризацією було визначено, що ОСОБА_1 мала сплатити до 25.04.2019 року 14926,06 грн., 25.05.2019 року 14926,06 грн., 25.06.2019 року 14926,06 грн., 25.07.2019 року 14926,06 грн., 25.08.2019 року 14926,06 грн., 25.09.2019 року 14926,06 грн. (а.с.8), але відповідачка, в порушення п. 1.5.2 Додаткової угоди та графіку погашення заборгованості остання здійснювала платежі 09.08.2019 року, 23.08.2019 року, 27.09.2019 року, 04.10.2019 року.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не виконала вимоги п. 1.5.2 Додаткової угоди, вимоги Банку про стягнення пені є законними.

Разом з тим, представник відповідачки заявив клопотання про застосування строків позовної давності в частині стягнення штрафних санкцій.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частинами третьою та четвертою статті 268 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

28 березня 2018 року за результатами розгляду справи №444/951 Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в якій містяться цілий висновків які мають значення для нашої справи, та є обов`язковими в силу ст. 263 України, а саме: «На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюєш того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права на стягнення пені.

У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується.

Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання тер. внесення чергового платежу».

За таких обставин вимоги позивача в частині стягнення штрафних санкцій заявлені поза строком позовної давності визначеної одним роком,

Судом встановлено, що сторонами був обумовлений строк повернення кредиту до 25.09.2019 року, а із позовною заявою Позивач звернувся 19.02.2021 року, що свідчить про порушення строку позовної давності, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

.

Суддя Н.В. Марченко