Провадження № 2/522/7399/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що зареєстрований 18 жовтня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1426, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що подружжя має різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки остаточно розпались і поновлені бути не можуть.

Вже тривалий час позивач та відповідач не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство.

У подружжя від шлюбу є неповнолітня дитина: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2021 року було відкрито провадження у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 08 листопада 2021 року.

У судове засідання 08 листопада 2021 року сторони не з`явились. Від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 жовтня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1426, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Подружжя від шлюбу має неповнолітню дитину: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружнє життя у сторін не склалось через різні інтереси та погляди, втрату почуття любові та поваги один до одного.

Судом встановлено, що вже тривалий час позивач та відповідач не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство.

Примирення між подружжям неможливе. Сімейно-шлюбні стосунки остаточно розпались і поновлені бути не можуть.

Спору з приводу розподілу подружнього майна, а також проживання та утримання дитини немає.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 76-81, 206, 258, 263, 265, 266 ЦПК України, ст. ст. 110, 112, 114 СК України, суд -,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 18 жовтня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1426, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Суддя: Ю.Б. Свячена

08.11.21