04.01.2021 Справа № 756/5968/19
Унікальний № 756/5968/19
Провадження № 2/756/1149/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 грудня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Макарової С.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Кулініч І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в травні 2019 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 20 травня 2011 року Відділом РАЦС Оболонського РУЮ у м.Києві зареєстровано шлюб між нею та громадянином Республіки Болгарії ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 534. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З серпня 2018 року і на даний час шлюбні відносини припинені, сімейний бюджет не ведуть, жодних почуттів до відповідача не має, окрім страху за своє життя та життя дітей.

16.08.2018 року заочним рішенням Оболонського районного суду м.Києва позовну заяву задоволено, шлюб укладений 20.11.2011 року відділом РАЦС Оболонського РУЮ у м.Києві між громадянином Республіки Болгарії ОСОБА_3 та громадянкою України ОСОБА_1 , актовий запис № 534 - розірвано.

Відповідач не погоджуючись з заочним рішенням суду звернувся з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що рішення у справі прийнято за його відсутності та на ті обставини, що відповідач не був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду.

24.10.2018 року ухвалою Оболонського районного суду по справі № 756/9377/18 заяву про перегляд заочного рішення відповідача про перегляд заочного рішення від 16.08.2018 року задоволено. Розгляд справи призначено на 15.08.2019 року.

Зазначає, що під час перебування у шлюбі, знаходилася у постійному страху за своє життя та життя своєї родини.

Відповідач постійно пропагував та здійснював фізичні наказування по відношенню до дітей, чинив психологічний тиск на дітей. Вказує, що до останнього намагалася різними шляхами зберегти шлюбні відносини, однак бажаного результату так і не вдалося досягти. Відносини поступово погіршувалися , що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними шлюбних відносин.

Постійні погрози фізичного насильства лунали в її сторону, як під час шлюбу, так і після припинення шлюбних відносин. Наведені вище погрози лунали у присутності дітей, які на даний час перебувають у страху за її життя та за своє.

У зв`язку з небезпекою для її життя та дітей була вимушена звернутися до приватної охоронної фірми для забезпечення, як своєї безпеки так і безпеки своїх рідних.

Наведені вище обставини не могли пройти осторонь і дітей, так як усі ці дії відповідача були здійснені в присутності неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи постійний нервовий стан дітей, була вимушена звернутися до психолога для здійснення обстеження. Відповідно до висновку психологічного обстеження, який був проведений ОСОБА_6 , кандидата психологічних наук, яка має досвід роботи психологом 12 років зазначено, що «Діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребують проходження реабілітаційної психологічної програми для подолання негативних емоційних станів, а саме, підвищеної тривожності та агресії.

На даний час діти проходять лікування у психологів за програмою, яка була розроблена вищевказаним спеціалістом.

Також зазначила, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 припинив відвідувати школу з жовтня 2018 року, у зв`язку з конфліктною сімейною ситуацією. Звернула увагу суду, на декілька відповідей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проведення психологічного тесту з психологом, так ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було зазначено, що «хочу сделать больно, как он делает маме», «хочу взорвать папу потому, что он злодей».

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час проходження психологічного тесту на запитання психолога, які три бажання ти просив у феї відповідь була наступна: «чтобы Бог наказал папу за то, что он сделал».

Під час психологічного тесту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зізнався, що підслухав розмову відповідача з позивачем у якій відповідач погрожував розправою «папа выбивал маме двери хотел их сломать, угрожает ей, говорил: « Я тебя убью, отрежу голову».

Окрім того, зазначає, що відповідач агресивно поводився з дітьми, залякував та бив, що знов такі підтверджується висновками психологічного дослідження, так зі слів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вказано, що «папа жесткий, на меня замахивался, бил по голове, его не люблю. Мама добрее чем папа.»

Зазначає, що діти не бажають бачити батька і кожного разу здригаються від дзвінка у вхідні двері боячись, що в двері увійде батько. Діти бояться виходити на вулицю без супроводу дорослих, а також залишатися вдома одними.

Також вказує, що відповідач ніколи не дбав про матеріальний добробут родини, жодного дня не працював усі грошові кошти були зароблені особисто нею як приватним підприємцем та використовувалися виключно на потреби сім`ї.

Посилаючись на п.3 ч.1 ст.164 СК України вказувала, що, однією з підстав позбавлення батьківських прав є жорстоке поводження з дитиною.

Просила суд позбавити батьківських прав громадянина Болгарії ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до п.2 ч.1 ст.164, 180, 182, 183 СК України.

Ухвалою від 16.05.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з обставин викладених в позові та просили суд позов задовольнити.

Відповідач в судові засідання викликався неодноразово, як шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації так і шляхом публікації на сайті, однак в судові засідання не з`являвся, суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд без участі відповідача.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. В своїх поясненнях зазначила, що служба підготувала висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей. Разом з тим справа знаходиться в суді з 2019 року і батько, а ні до служби, а ні до суду не з`явився, що свідчить що він не цікавиться життям дітей та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не заперечувала проти задоволення позову.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.

20 травня 2011 року Відділом РАЦС Оболонського РУЮ у м.Києві зареєстровано шлюб між позивачкою та громадянином Республіки Болгарії ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 534. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти є громадянами України.

Як зазначала позивач з серпня 2018 року і на даний час шлюбні відносини припинені, сімейний бюджет не ведуть, жодних почуттів до відповідача не має, окрім страху за своє життя та життя дітей. На даний час шлюб між подружжям ОСОБА_1 розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з матір`ю та знаходяться у неї на утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитись неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.

Як убачається з висновку від 19.08.2019 року за № 104-7472 про недоцільність позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_3 відносно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 служба зазначає, що малолітній ОСОБА_5 , до жовтня 2018 року відвідував ДНЗ № 517. З наданої інформації відомо, що і мати і батько приймали активну участь у житті та вихованні свого сина. Приділяли багато уваги розвитку дитини.

З характеристики шкоди № 210 на дитину ОСОБА_4 відомо, що дитину до школи приводили і мама і тато.

Відносно батька ОСОБА_3 07.08.2018 року було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.129 КК України.

В матеріалах справи є висновок психологічного обстеження дітей від 14.12.2018 де зазначено, що діти потребують проходження реабілітаційної психологічної програми для подолання негативних емоційних станів, а саме , підвищеної тривожності та агресії.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, мати ОСОБА_1 , двічі не з`явилася.

Батько на засідання комісії з питань захисту прав дитини тричі не з`явився, але він неодноразово був у службі у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації із скаргами, що ОСОБА_1 переховує дітей та перешкоджає йому спілкуватися з синами.

З огляду не вищевикладене, керуючись ст.ст.164, 165 СК України, рішенням комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 15.08.2019 року № 16), Оболонська районна у м.Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.43-44)

12.12.2019 року позивач надала свої письмові пояснення стосовно висновку служби у справах дітей, посилаючись на те, що відповідач станом на 01.07.2019 року має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 55 107,31 грн. що відображено і у висновку.

Також посилалася на те, що готуючи висновок третя особа не врахувала, що діти бояться батька і вона навіть вимушена була звертатися до приватної охоронної фірми для забезпечення, як своєї безпеки так і безпеки своїх рідних . Просила суд при постановленні рішення не враховувати даний висновок.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що сторін знає давно. Відповідача років два не бачить взагалі. Батько участі у вихованні та житті дітей не приймає. Діти взагалі бояться батька. Також пояснила, що між сторонами існують неприязні стосунки, відповідач постійно погрожував ОСОБА_1 і вона навіть вимушена була звертатися до правоохоронних органів та до приватної фірми задля забезпечення безпеки собі та своїм рідним.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що працював охоронцем у ОСОБА_1 , із - за погроз зі сторони колишнього чоловіка. Зазначав, що відповідач погрожував клієнтці облити її кислотою. Діти боялися батька, перебували постійно в стресовому стані. Батько участі у вихованні дітей не приймав.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як встановлено в ході розгляду справи між сторонами склалися неприязні стосунки. З наданих позивачем доказів убачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до правоохоронних органів стосовно погроз відповідача відносно неї (а.с.62-71)

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України.

Так згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував. Відповідач не довів суду , що позивач умисно перешкоджала йому у спілкуванні та участі у вихованні дітей. В період з травня 2019 року по грудень 2020 року (період знаходження справи в провадженні суду) відповідач не проявляв бажання приймати участь у житті та вихованні дітей, протилежне судом не встановлено .

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, давши оцінку у справі письмовим доказам, показанням свідків, які в своїй сукупності вказують на те, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, від спілкування з дітьми, прийняття участі у їхньому житті, що доказів зворотнього суду не надано; що протягом тривалого часу перебування справи в провадженні суду відповідач не надав будь-яких особистих пояснень щодо справи, не надав будь-яких доказів або тверджень щодо намагання ним в подальшому виконувати належним чином свої батьківські обов`язки, що є підставою для позбавлення його батьківських прав, а тому суд доходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2-13, 81, 89, 141, 258-259, 264-265, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа: Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації (адреса місцезнаходження: м.Київ, вул. М.Тимошенка, 2-д) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 (остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга позивачем подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04 січня 2021 року.

Суддя