Справа № 473/3774/20
УХВАЛА

"11" січня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

Головуючої - судді Ротар М.М., при секретарі Пащенко Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Ганна Анатоліївна про визнання недійсним договору від 12.08.2020 року про розірвання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 09.10.2018 року

встановив

в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Ганна Анатоліївна про визнання недійсним договору від 12.08.2020 року про розірвання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 09.10.2018 року.

Ухвалою від 06.11.2020 року Вознесенським міськрайонний судом Миколаївської області відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного провадження.

23 листопада 2020 року в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 подала клопотання про закриття провадження по справі в зв`язку з тим , що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 заперечували проти задоволення заявленого клопотання, оскільки відповідачами по справі, як особами між якими було укладено спірний договір купівлі - продажу від 09.10.2018 року є фізичні особи, які не мають статусу фізичної особи підприємця.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7 не з`явилась, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, клопотання про закриття провадження по справі підтримала.

Представник відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Вислухавши учасників судового розгляду, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору від 12.08.2020 року про розірвання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 09.10.2018 року.. Сторонами вказаного договору є відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які під час укладення договору діяли як фізичні особи та не використовували статусу фізичної особи підприємця.

Слід зазначити, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства; а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Тобто, за певних умов обидві сторони у цивільному процесі можуть і не бути фізичними особами, якщо тільки такий спір не належить до юрисдикції іншого суду, зокрема господарського.

Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року чітко розмежував юрисдикцію судів за правилами цивільного та господарського судочинства щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, встановивши у пункті 1 частини першої статті 20 ГПК України, що критерієм розмежування юрисдикції у таких спорах є суб`єктний склад основного зобов`язання.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Пункт 1 частини першої статті 20 ГПК України виключив з-під юрисдикції господарського суду спори щодо всіх правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, сторонами якого не є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. А частина перша статті 19 ЦПК України у системному зв`язку з частиною першою статті 2, частиною першою статті 5, статтею 46, частиною першою статті 47, частиною другою статті 48 цього кодексу не встановлюють обмежень щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами акцесорного зобов`язання є винятково юридичні особи та (або фізичні особи-підприємці).

З 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року - спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. Іншими словами, до юрисдикції господарського суду не належить, зокрема, спір щодо виконання договору, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо хоча би однією стороною основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем.

Таким чином, справа, що розглядається, не відповідає ознакам господарського спору і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства судом загальної юрисдикції.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про закриття провадження у справі

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 255 ЦПК України, суд

постановив

у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про закриття провадження по справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Ганна Анатоліївна про визнання недійсним договору від 12.08.2020 року про розірвання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 09.10.2018 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ротар М.М.