Справа №345/3888/21
Провадження № 2/345/1143/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

12.11.2021 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Пукіш В.В.,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, а саме просить стягнути із відповідача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 98990,00 грн., а також 20 000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Позов мотивує тим, що 19.05.2021 року о 12.45 год. в с. Боднарів Калуського району відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що є у його власності.

17.06.2021 року постановою Калуського міськрайонного суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Діями ОСОБА_2 позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 221 113,16 грн.. що підтверджується розрахунком розміру страхового відшкодування на підставі звіту №303/06/21 від 03.06.2021 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу.

Страховою компанією «Просто-страхування» ОСОБА_1 на основі розрахунку розміру відшкодування виплачено страхове відшкодування у розмірі 122 123,16грн. Так як сума страхового відшкодування не покриває повністю витрат на відновлювальний ремонт чи придбання іншого аналогічного автомобіля марки «Форд Мондео», з метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідача, щоб останній відшкодував різницю вартості відновлюваного ремонту. Водночас відповідачем такі звернення позивача залишено без жодного реагуваня.

Також позивач зазначає, що протягом тривалого часу у зв`язку із пошкодженням автомобіля йому довелося переживати душевні хвилювання та самостійно шукати шляхи вирішення даної проблеми, оскільки належний йому транспортний засіб «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП ще й досі знаходиться у пошкодженому стані через брак коштів та неможливістю продажу пошкодженого автомобіля. Також внаслідок спричиненої відповідачем ДТП була госпіталізована дружина позивача ОСОБА_4 та дочка, які на момент ДТП знаходились в автомобілі та ними перенесено психологічний стрес, а лікарем Калуської ЦЛР призначено амбулаторне лікування. Багато справ, запланованих раніше, позивачу довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі був змушений відмовитися, що спричинило проблеми з роботою та додатовим заробітком. Розмір моральної шкоди оцінює в розмірі 20 000,00 грн.

За таких обставин позивач змушений звернутися із вищевказаним позовом до суду.

Позивач та його представник подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позов підтримують в повному обсязі та просять суд його задоволити. Не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.05.2021. о 12.45 год. в с. Боднарів по вул. Шевченка, 14 Калуського району відповідач ОСОБА_2 керував автомобілем Мерседес, д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Форд Мондео д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду, та який по інерції вчинив зіткнення із автомобілем Фольцваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР.

Вину ОСОБА_2 у вчиненні вказаного ДТП встановлено постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.06.2021 року (справа №345/2125/21), якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та обрано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Постанова суду набрала законної сили 29.06.2021 року (а.с.9).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП встановлена постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.06.2021 року, яка набула законної сили. Будь-яких клопотань про призначення незалежної експертизи щодо дослідження механізму виникнення ДТП стороною відповідача не було заявлено.

Матеріалами справи встановлено, що власником автомобіля «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до звіту №303/06/21 від 03.06.2021 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного на замовлення АТ «Просто-страхування» було встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 19.05.2021 року, становить 221 113,16 грн. (а.с.15-29).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Матеріалами справи встановлено, що АТ «Просто-Страхування» було виплачено на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 122123,16 грн.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує стягнутий на користь позивача розмір страхового відшкодування, суд приходить до висновку, що з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданих збитків та стягнутим страховим відшкодуванням. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 98990,00грн. (221113,16 - 122123,16 грн.) майнової шкоди.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» видно, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд враховує, що позивач є власником автомобіля «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_2 . У зв`язку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП позивач змушений був змінити звичний спосіб життя, а саме і на даний час не має змоги користуватися власним автомобілем, у зв`язку із браком коштів для його відновлення. Також суд враховує, що на момент ДТП позивач перебував в автомобілі, що само по собі є стресовою ситуацією. Крім того, внаслідок спричиненої відповідачем ДТП була госпіталізована дружина позивача та дочка, які на момент ДТП знаходились в автомобілі та ними перенесено психологічний стрес, а лікарем Калуської ЦЛР призначено амбулаторне лікування (а.с.10,11).

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер, глибину страждань, тяжкість та істотність вимушених змін у житті позивача. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Тому, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що в цій частині позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1579,00 грн. судового збору (а.с.7) та 4409,00 грн. витрат за надання правничої допомоги (а.с.36-37), пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.13, 81, 109, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_2 , 98990,00 (дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень майнової шкоди та 5000,00 (п`ять тисяч гривень) гривень моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також 1579,00 грн. судового збору та 4409,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

В задоволенні решти вимог відмовити.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 12.11.2021року.

Головуючий