УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Колесник С.А.., за участю секретаря судового засідання Кудінової К.А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) адвоката Полякової Вікторії Вікторівни про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Полякової В.В. звернулась до суду із позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача: відшкодування матеріальної шкоди (вартість відновлювального ремонту), заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 64 934,57 грн., вартість висновку експерта 2500,00 грн. та моральну шкоду 20000,00 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.

Ухвалою суду від 11.01.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Одночасно із поданням позовної заяви до суду подано заяву про забезпечення позову, яка відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, в якій заявник просить вжити заходів по забезпеченню позову та накласти арешт на автомобіль Suzuki SХ-4, д.н.з. НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому, заявник посилається на те, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_4 , належного позивачу, складає 100381,80 грн.

З моменту ДТП та до теперішнього часу відповідач повністю уникає вирішення даного спору у досудовому порядку, що свідчить про те, що останній буде вживати заходів щодо невиконання судового рішення, зокрема, шляхом відчуження (переоформлення) наявного у нього майна, що у свою чергу утруднить виконання рішення суду, а також може призвести до неможливості його виконання. Ця обставина підтверджується тим, що в липні 2020 року позивачка направила на адресу відповідача телеграму з пропозицією з`явитись для участі для огляду належного їй автомобілю.

Листом (повідомлення) від 03.07.2020 року відповідач ОСОБА_2 повідомив про відмову від огляду транспортного засобу «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_4 , зазначив, що він не є стороною процесу оскільки полісом №АМ/9307915 строком дії від 31.05.2019 року до 30.05.2020 року, ОСПЦВ власників транспортних засобів, забезпечено ТЗ Suzuki SХ-4, страхова сума за яким складає 200000,00 грн.

Між тим, полісом №АМ/9307915 строком дії від 31.05.2019 року до 30.05.2020 року, ОСПЦВ власників транспортних засобів, забезпечено ТЗ Suzuki SХ-4, д.н.з. НОМЕР_2 . цивільно- правова відповідальність перед третіми особами при настанні ДТП при участі ОСОБА_3 , застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ «Україна», в сумі 100000,00 грн., а не 200000,0грн., як зазначив в листі відповідач.

Наразі ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ «Україна» було узгоджено суму страхового відшкодування, про що 10.06.2020 року було підписано заяву про узгодження. На підставі цього, третя особа ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ «Україна» перерахувала на рахунок позивачки суму страхового відшкодування в розмірі 35447,23 грн.

Оскільки винним у ДТП 17.02.2020 року є відповідач ОСОБА_2 відповідальність якого застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», позивачу нанесені матеріальні збитки в сумі 64934,57 грн. - вартість відновлювального ремонту та заподіяно моральну шкоду яку позивачка оцінює в розмірі 20000,0 грн., вказані суми підлягають стягненню з відповідача.

В добровільному та досудовому порядку вирішити питання щодо відшкодування заподіяної шкоди відповідач відмовляється, тому позивач вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного заявник звернулась до суду з даною заявою.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову і, не вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог по суті, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до ч.5,6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи встановлено, що транспортний засіб Suzuki SХ-4 д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстровано на ОСОБА_2 .

Між тим, суд, дослідивши подану адвокатом Поляковою В.В. заяву про забезпечення позову, не знаходить підстав для її задоволення, оскільки вона є передчасною, позивачем та її представником не надано жодного доказу в обґрунтування того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки сама по собі подача позову ще не є підставою для накладення арешту на рухоме майно, крім того, обраний засіб забезпечення позову, на думку суду, не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Заявником не доведено намірів відповідача відчужити майно, а посилання в заяві про можливість відчуження транспортного засобу задля уникнення відповідальності за спричинену шшкоду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення. Аналогічний правовий висновок міститься у Постанові Верховного суду від 21.08.2019 у справі №761/39801/18.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4,12, 13, 81, 149 153, 258, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Полякової Вікторії Вікторівни про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2021.

Суддя Колесник С.А.