Справа №: 343/1693/21
Провадження №: 2/0343/650/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2021 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретарів судового засідання Шикор Г. В., Оленяк С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/1693/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
за участю: позивачки - ОСОБА_1 ,
Стислий виклад позицій сторін:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь щомісячно аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до закінчення сином навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох річного віку. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюб між ними розірвано в грудні 2006 року. З 15.10.2009 вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 .
На даний час син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у Національному університеті "Львівська політехніка" на другому курсі денної форми навчання. Йому необхідні кошти для проживання та купівлі продуктів, одягу, підручників, канцелярського приладдя та на інші потреби. Вона намагається самостійно забезпечити усі потреби сина, дбає про його духовний розвиток.
Однак на її утриманні є ще одна дитина, тому на даний час їй складно самостійно забезпечувати усі потреби сина, оскільки у зв`язку з його навчанням витрати значно зросли, а розмір отримуваних нею доходів є недостатнім для належного його утримання.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як для матері, так і для батька. Відповідач є працездатного віку, тому має можливість працювати та сплачувати аліменти на сина до закінчення ним навчання, тому вважає, що її позовні вимоги підлягають до задоволення.
У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити. Додатково вказала, що з двохрічного віку сина і до досягнення ним 16 років вона від відповідача регулярно отримувала аліменти у розмірі 400 гривень. З 16 до 18 років на утримання їхньої дитини з відповідача вже стягувалися аліменти у розмірі 50 % прожиткового розміру для дитини відповідного віку. Під час навчання сина у школі всі додаткові витрати вона постійно несла самостійно, за збільшенням розміру аліментів чи стягнення додаткових витрат на дитину не зверталася, оскільки ОСОБА_2 завжди вказував, що йому потрібно утримувати іншу свою сім`ю. Як відповідач, так і вона, ще мають на утриманні по одній дитині, що не позбавляє їх обов`язку нести додаткові витрати на їхнього спільного сина. З часу, коли останній вступив на навчання до Львівської політехніки, додаткові витрати на його утримання значно зросли, тому вона вже не може нести їх самостійно. Син навчається на денній формі навчання, тому самостійно утримувати себе не може, проживає у гуртожитку. Вчиться добре. На даний час у нього задовільний стан здоров`я. Однак, він мав проблеми із хребтом, тому проходив курс масажів, і в даний час потребує спостереження. Відповідач працює, має постійне місце роботи, тому може брати участь в утриманні сина, доки той навчається. Їй не відомо, чи має якість проблеми зі здоров`ям відповідач, однак знає, що у нього є транспортний засіб. Вона ж а їхній син рухомого та нерухомого майна у власності не мають. Не заперечила проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2021 відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву.
18 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
Відповідач відзиву, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, позову і додатків до нього, ухвали про закриття підготовчого провадження, а також повісток (а.с. 15-17, 20, 23-25, 30, 32-34, 36-41, 42-44, 45-46) за місцем роботи, за вказаною позивачкою адресою, та зареєстрованим місцем проживання (а.с. 35), а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 21, 29).
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності останнього.
Протокольною ухвалою суду від 04.11.2021 постановлено провести заочний розгляд даної справи.
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за згодою позивачки, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце, день і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.09.2003, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 6).
Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 19.12.2006, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 8).
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 19.10.2009, ОСОБА_5 15.10.2009 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 (а.с. 9).
З огляду на вказане, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Про те, що ОСОБА_3 є студентом другого курсу ОПП бакалавр денної форми навчання Інституту енергетики та систем керування Національного університету "Львівська політехніка" та закінчує навчання 30.06.2024, свідчить довідка № 189 від 01.09.2021 (а.с. 10).
Таким чином, суд встановив, що у сторін є повнолітній син, який навчається у ВУЗі на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.
У позивачки ОСОБА_1 є малолітня дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 22.07.2011 (а.с. 11). У відповідача теж на утриманні є ще одна дитина, на що вказала позивачка у судовому засіданні.
Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Оцінка суду:
суд, вислухавши вступне слово позивачки, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт.
Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно з ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання.
Так, в судовому засіданні встановлено, що син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матерільної допомоги.
Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), однак не долучає жодних доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі, як і не обгрунтовує необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі.
Так, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка не надала доказів, які би підтверджували розмір понесених витрат на утримання сина у зв`язку з його навчанням: на оплату за проживання в гуртожитку, придбання посібників, проїзд та несення інших витрат. Хоча згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, при визначенні розміру таких аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У матеріалах справи також відсутні і будь які докази щодо майнового стану сторін та їхнього сина.
Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу сину, оскільки останній продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін, наявність у кожного з них ще по одній неповнолітній дитині, та обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років, починаючи з 06.09.2021, оскільки згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Такий розмір аліментів, на думку суду, є об`єктивним з огляду на принцип рівності батьків в утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.
Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908,00 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, ст. 81, 141 ЦПК України, ст. 7, 79, 141, 181, 182, 199, 200 СК України, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчатись, у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.
Стягнення аліментів розпочати з 06 вересня 2021 року і проводити до закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повний зміст рішення суду буде складено до 12 листопада 2021 року.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич

Повний зміст рішення суду складено 11 листопада 2021 року.