Справа №498/925/21
Провадження по справі №2/498/330/21
УХВАЛА

09 листопада 2021 року

Суддя Великомихайлівського районного суду Одеської області Ткачук О.Л. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чернеги Василя Миколайовича про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Чернега Василь Миколайович до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди, -

В С Т А Н О В И В :

08.11.2021 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Чернега Василь Миколайович, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди.

08.11.2021року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чернега Василь Миколайович звернувся із заявою про забезпечення позову у вказаній цивільній справі, в якій просив суд:

- заборонити вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,5924 га, кадастровий номер :01:003:0026, розташованої на території Полішпаківської сільської ради Роздільнянського (бувшого Великомихайлівського) району (кадастровий номер :01:001:0472) на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 15.07.2014 р., зареєстрованого у реєстрі за №1-1090), що також підтверджується записом №6337397 про право власності в державному реєстрі прав;

- заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на користування в спосіб проведення сільськогосподарських робіт на земельній ділянці площею 6,5924 га, кадастровий номер :01:003:0026, розташованої на території Полішпаківської сільської ради Роздільнянського (бувшого Великомихайлівського) району Одеської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0472 на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 15.07.2014 р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на час звернення до суду з даним позовом має місце систематична несплата відповідачем на користь позивача орендної плати за договором оренди землі від 15 вересня 2014 року, що у свою чергу є порушенням (невиконанням) договору з боку відповідача. Отже, між сторонами існує спір щодо порушення умов договору оренди землі та його розірвання в судовому порядку. Підставою для звернення до суду із заявою про забезпечення позову є наявність доказів про несплату орендної плати та інформація про намір подальшого ухилення від виконання істотних умов договору укладення орендарем договору суборенди та наявність у орендаря відповідача можливості ініціювання реєстраційних дій щодо майна позивача земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,5924 га, кадастровий номер :01:003:0026, розташованої на території Полішпаківської сільської ради Роздільнянського (бувшого Великомихайлівського) району (кадастровий номер :01:001:0472) на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 15.07.2014 р., зареєстрованого у реєстрі за №1-1090), що також підтверджується записом №6337397 про право власності в державному реєстрі прав і, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачені ст. 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач посилався на те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав і законних інтересів у разі задоволення позову. Окрім того, дії відповідача можуть призвести до порушення його права користування та господарювання на земельній ділянці, отримання доходу, що у свою чергу може істотно ускладнити виконання рішення суду.

Проте, в даному випадку предметом розгляду справи є розірвання договору оренди землі від 15 вересня 2014 року, укладений між гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,5924 га, кадастровий номер :01:003:0026, розташованої на території Полішпаківської сільської ради Роздільнянського (бувшого Великомихайлівського) району (кадастровий номер :01:001:0472).

Тобто, метою вказаного позову є захист прав ОСОБА_1 та розірвання договору оренди земельної ділянки, а не захист її прав щодо недопущення збитків, пов`язаних з урожаєм на спірній земельній ділянці.

Разом з тим, заявником не було вказано обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням заявлених позовних вимог та яким чином невжиття вказаного виду забезпечення позову призведе до невиконання судового рішення щодо розірвання договору оренди землі.

Отже, наявність самого по собі позову про розірвання договору оренди землі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо зазначеної земельної ділянки та заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на користування в спосіб проведення сільськогосподарських робіт на зазначеній земельній ділянці.

Крім того, суд звертає увагу, що пред`явлення позивачем вимоги про розірвання договору оренди землі є немайновими.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» таке рішення може бути підставою для внесення реєстратором до Державного реєстру запису про скасування державної реєстрації права оренди за відповідачами.

На наявність загроз збереження земельної ділянки з боку відповідача позивач теж не посилався.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем ризиків утруднення виконання можливого рішення суду або неможливості його виконання, без вжиття заходів забезпечення позову.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить представник позивача, а посилання у заяві лише на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном може призвести до незворотних наслідків.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чернеги Василя Миколайовича про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Чернега Василь Миколайович до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Великомихайлівський районний суд Одеської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.Л.Ткачук