441/1746/20 2/441/742/2020
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2021 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Українець П.Ф.

з участю секретаря Лихоносової Д.В.

розглянувши відкрито у залі судового засідання у м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 15.10.2020р. звернулась з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, між ними виникали сварки та конфлікти, інше, тому припинили подружні стосунки, тривалий час спільно не проживають, вона втратила до відповідача почуття любові, що примирення і подальше збереження сім`ї неможливе, просила розірвати шлюб.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, 19.11.2020р. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечує можливість примирення з відповідачем, настоює на розірванні шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 17.12.2020р. подав заяву, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою, просив про розгляд справи у його відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, просили про розгляд справи у їх відсутність, фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Із змісту позову, із заяв сторін до суду від 19.11. і 17.12.2020р., із долученого до справи свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження (а.с. 5, 6) убачається, що сторони в шлюбі з 03.06.2014р., мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалий час спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують.

Позивачка ОСОБА_1 , як видно із змісту позову та її заяви до суду, покликаючись про припинення подружніх стосунків з відповідачем, що примирення і збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам, просить про розірвання шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 , що убачається із його заяви від 17.12.2020р., не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою.

Ураховуючи вищенаведене та інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування сторін до збереження шлюбних відносин порушуватиме їх права на особисту свободу, суд задоволює позов.

Наявність у сторін неповнолітньої дитини суд оцінює, як обставину, що заслуговує уваги, але з огляду на вищенаведене, не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу.

У відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивачки слід стягнути 840 грн. 80 коп. судових витрат (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 112 СК України, суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований 03.06.2014р. Міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби ЛМУЮ, актовий запис № 921 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04.01.2021.

Суддя П.Ф. Українець