05.01.2021 Справа № 756/3178/17
Унікальний № 756/3178/17
Провадження № 2/756/196/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Макарової С.П.

представника відповідачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Управління державної реєстрації головного територіального Управління юстиції у м. Києві, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рябого Дмитра Сергійовича, треті особи: Управління державної реєстрації головного територіального Управління юстиції у м. Києві, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської державної адміністрації, про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2017 року визначено головуючим суддю Яценко Н.О.

Ухвалою суду від 13.03.2017 року відкрито провадження по справі.

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просив суд скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТУЮ в м.Києві Рябого Д.С. №13802620 від 16.06.2014 року.

Ухвалою від 23.10.2017 року занесеною в журнал судового засідання прийнято зустрічну позовну заяву до свого провадження до спільного розгляду з первісним позовом, а вимоги за зустрічним позовом об`єднати в одне провадження з первісним позовом ( т.1 а.с.114).

В судові засідання призначені на 09.08.2018 р., 19.11.2018 р., 12.02.2019 р., 16.05.2019 р., 30.09.2019 р., 14.09.2020 р. та 14.12.2020 р. позивач за первісним позовом неодноразово не з`являлась, про розгляд справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судової повістки, 09.08.2018 р., 19.11.2018 р., 12.02.2019 р., 06.05.2019 р., 23.09.2019 р., 14.09.2020 р., позивач та її представники направляли до суду клопотання про відкладення розгляду справи (т. 2 а.с.3, 30, 43, 55, 66, 95).

Представник відповідачів в судовому засіданні 14.12.2020 року заявив клопотання про залишення позову без розгляду враховуючи численні неявки в судові засідання належним чином повідомленого позивача за первісним позовом.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 21.09.2020 р. по справі №658/1141/18, провадження № 61-3617св19).

З огляду на те, що справа перебуває у провадженні суду більше трьох років, за клопотанням позивача за первісним позовом та її представників розгляд справи неодноразово відкладався, а тому з метою дотримання розумного строку розгляду справ та з урахуванням зловживання позивачем за первісним позовом своїми процесуальними правами та затягування розгляду справи шляхом неодноразових відкладених судових засідань, суд вважає за доцільне залишити первісний позов без розгляду, задовольнивши клопотання представника відповідачів.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Первісні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Управління державної реєстрації головного територіального Управління юстиції у м. Києві, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - залишити без розгляду, роз`яснивши, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 05 січня 2021 року.

Суддя Н.О. Яценко