Дата документу 09.11.2021 Справа № 336/992/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/992/21
Провадження №22-ц/807/3484/21
Головуючий в 1-й інстанції Жупанова І.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Бєлки В.Ю., Онищенка Е.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2021 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року представник Концерну «МТМ» звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначав, що позивач у період з 01.12.2012 по 01.01.2021 надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 53859,45 грн. Водночас відповідачами вартість наданих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 53859,45 грн. оплачена не була. За позовом позивач просив суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в вище зазначеному розмірі та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2021 року, позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (IBAN «Запорізьке обласне управління» АТ «Ощадбанк», МФО 313957, № НОМЕР_3 ) заборгованість за надані у період з 01.02.2018 по 01.01.2021 послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 37656,16 грн..

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (п/р № НОМЕР_4 , Установа банку ПАТ «УКРГАЗБАНК» МФО 320478, отримувач Концерн «Міські теплові мережі», ) понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1587,08 грн., тобто по 793,54 грн. з кожного.

Не погоджуючись із рішенням суду, Концерн «Міські теплові мережі» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що часткова оплата відповідачами заборгованості за спожиті послуги підтверджує визнання ними заборгованості і унеможливлює застосування строків позовної давності.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення у справі, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між Концерном «МТМ» та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води.

Як вбачається з матеріалів справи, особовий рахунок № НОМЕР_5 відкритий на ім`я відповідача ОСОБА_2 , по якому здійснювались періодичні платежі у період з 01.02.2012 року по 01.01.2021 року, а відтак станом на 01.01.2021 року заборгованість складає 53859,45 грн.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Отже відповідачі є споживачами централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що постачається Концерном «Міські теплові мережі».

Позивач у період з 01.01.2012 по 01.01.2021 надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 82213,78 грн. Водночас відповідачі, що є споживачами вказаних послуг їх вартість за вказаний період сплачували не в повному обсязі в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 53859,45 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом 09.02.2021 р., при цьому належних доказів на підтвердження переривання перебігу позовної давності по кожному з щомісячних платежів суду не надав, а тому вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за період з 01.01.2012 по 01.02.2018 не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Заборгованість, що утворилась за період з 01.02.2018 року по 01.01.2021 року включно, у розмірі 37656,16 грн. підлягає стягненню з відповідачів, так як вимоги в цій частині заявлені в межах строку позовної давності.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Споживач згідно ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.1 Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, що укладений між позивачем та ОСОБА_2 , виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Статтею 19-1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п.9 Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, платежі за послуги вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Таким чином, з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності до позовних вимог.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача - сплату коштів щомісячно та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового місячного платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення споживачем терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором, виконавець в свою чергу має право вимагати сплату прострочених щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведене, а також той факт, що позивач не надав беззаперечних доказів того, що оплачуючи надані послуги відповідачі знали їх конкретний розмір і при цьому проводили оплату боргу, а не платежу за місяць чи оплату на майбутнє, вимоги в частині стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за період з 01.01.2012 по 01.02.2018 не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Заборгованість, що утворилась за період з 01.02.2018 року по 01.01.2021 року включно, у розмірі 37656,16 грн. підлягає стягненню з відповідачів, так як вимоги в цій частині заявлені в межах строку позовної давності.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 09 листопада 2021 року

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

Судді: В. Ю. Бєлка

Е. А. Онищенко