Провадження №2/359/2120/2021
Справа №359/3323/21
РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У 2008 році між ОСОБА_2 та сином позивача був зареєстрований шлюб. У зв`язку з цим, позивач надала дозвіл синові та невістці зареєструватись та проживати у вказаній квартирі. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний. З часу розірвання шлюбу ОСОБА_2 почала чинити перешкоди у доступі та користуванні квартирою. На звернення позивача з проханням усунути перешкоди у вільному доступі та користуванні квартирою, а також знятись з реєстрації місця проживання у квартирі - ОСОБА_2 ухиляється. Крім цього, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються на відповідача. Тому ОСОБА_1 просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою

АДРЕСА_1 . Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.29-30).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.49).

ІІІ. Ставлення сторін до пред`явленого позову.

Позивач та її представник ОСОБА_4 підтримали пред`явлений позов та наполягали на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_5 надав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що з 2008 року ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , сином позивача. За згодою позивача ОСОБА_2 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 . У 2018 році шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 постійно проживає в квартирі разом з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона не може користуватись квартирою. З цих підстав представник відповідача ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 02 листопада 2001 року, посвідченого Дідок В.В., державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області (а.с.8) та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 січня 2021 року (а.с.9).

В даній квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , яка є колишньою невісткою позивача. Вказана обставина підтверджуються копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року у цивільній справі №359/1941/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу (а.с.10).

Згідно відомостей виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 23 лютого 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано чотири особи, в тому числі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).

V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно положення ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст.15 та ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

За змістом відзиву на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_5 вказав, на положення ст.157 ЖК Української РСР, оскільки на час реєстрації ОСОБА_2 у спірній квартирі вона перебувала у шлюбі з сином позивача, тобто була членом сім`ї власника квартири.

Так, ч.1 ст.156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Тобто, в силу положень ч.2 ст.64 та ч.4 ст.156 ЖК Української РСР, ОСОБА_2 не є членом сім`ї власника спірної квартири - позивача, оскільки не проживала разом із нею у квартирі та не вела спільного господарства.

За змістом протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22 липня 2020 року та пояснень, відібраних поліцейським взводу №2 роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капралом поліції Тимченко О.О. від 22 липня 2020 року (а.с.13,14) позивач, приїхавши до квартири АДРЕСА_1 , не потрапила всередину. Оскільки, ОСОБА_2 закрилась з середини квартири та не впустила її.

Згідно висновку ДОП Бориспільського ВП ГУНП в Київській області Уманець М. від 10 серпня 2020 року (а.с.14 зворот) ОСОБА_2 пояснила, що вона не перешкоджає ОСОБА_1 відвідувати свою квартиру, а 22 липня 2020 року вона спала і не чула коли ОСОБА_1 та працівники поліції стукали в двері.

Встановлено, що позивач зверталась до ОСОБА_2 з вимогою про звільнення квартири (а.с.15,16). Незважаючи на це, остання ухиляється та наміру звільняти житлове приміщення не має.

З доводів позивача, які підтверджуються вищевказаними письмовими доказами, у неї існують перешкоди у вільному доступі, користуванні та розпорядженні квартирою.

Жодних угод між сторонами щодо порядку користування спірним житлом між сторонами по справі укладено не було.

Крім цього, реєстрація у вказаній квартирі ОСОБА_2 спричиняє позивачу проблеми зі сплатою комунальних послуг. Оскільки тягар з оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг покладається виключно на позивача як власника житлового приміщення. які не надаються, але нараховуються, та є перешкодою щодо оформленням субсидії. Дана обставина додатково підтверджується дублікатами квитанцій з оплати послуг з вивозу сміття, водопостачання та водовідведення, електроенергії, газопостачання (а.с.11-12).

За таких умов та з огляду на положення ст.391 ЦК України позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

Тому суд вважає за допустиме визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

VII. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При пред`явленні позову ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі 908 гривень, згідно з квитанцією про сплату №24037 від 12 квітня 2021 року (а.с.7). Позов задоволений. З огляду на це, з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 908 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.15, ст.16, ст.317, ч.1 ст.321, ч.1 ст.383, ст.391 ЦК України, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду - 12 листопада 2021 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський