Справа № 309/2700/19
Провадження № 2-ві/309/8/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Піцур Я.Я. за участю секретаря Губаль Г.М. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Сідея Ярослава Ярославовича при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи приватний нотаріус Хустського РНО Рошинець Н.П., приватний нотаріус Хустського РНО Чіжмарь С.І., приватний нотаріус Київського МНО Чуловський В.А., про визнання припиненим договору іпотеки та зняття заборони на відчуження майна,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хустського районного суду під головуванням судді Сідея Я.Я. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи приватний нотаріус Хустського РНО Рошинець Н.П., приватний нотаріус Хустського РНО Чіжмарь С.І., приватний нотаріус Київського МНО Чуловський В.А., про визнання припиненим договору іпотеки та зняття заборони на відчуження майна.

Представником позивача по даній справі Аннишинцем М.В. на адресу суду надіслано заяву про відвід головуючого судді .

Заява про відвід вмотивована тим, що суддя Сідей Я.Я. не може брати участь у справі так, оскільки є сумніви в його неупередженості та об`єктивності. Так, ухвалою від 11.02.2021 року суддя Сідей Я.Я. безпідставно залишив даний позов без розгляду, чим фактично намагався позбавити ОСОБА_2 доступу до правосуддя. Через такі дії судді позивач був змушений подавати скарги до вищих судових інстанціях, несучи при цьому витрати. В ухвалі суду суддя Сідей Я.Я. вказав, що 11.01.2021 року ні позивач, ні його представник в судове засідання не з`явилися, і це при тому, що в судове засідання призначене на 14.20 год. 11.01.2021 року він, як представник позивача з`явився вчасно, про що свідчить подана ним 11.01.2021 року о 14 год. 10 хв. заява про проведення розгляду за наявними матеріалами в справі, без врахування відзиву відповідача на позов. Перебуваючи в приміщенні суду, секретар судового засідання судді Сідей Я.Я. повідомила його, що у зв`язку із введенням карантину суддя з власної ініціативи не засідає в цивільних справах, а тому запропонувала подати заяву, або про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи без участі позивача. Враховуючи те, що він бажав брати участь у справі, обговоривши питання з мамою позивача, ним була подана після 14.20 год. 11.01.2021 року заява, текст якої знаходився на столі в коридорі першого поверху суду з повним перекресленням тексту, виділеного в ній. Тому висновок судді, про те, що ні позивач, ні його представник, не з`явилися в судове засідання від 11.01.2021 року не відповідає дійсності. В подальшому ухвала від 11.02.2021 року була скасована постановою ВС від 22.09.2021 року, у зв`язку з порушенням норм права.

Виходячи з наведеного позивач та його представник мають сумніви щодо неупередженості головуючого судді Сідея Я.Я. при розгляді даної справи, та вважають, що він має бути відведений.

З даного приводу слід зазначити наступне.

Відповідно до п.5 ч.1ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо: є обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті б, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

На додачу, в п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття». Вказані вище факти щодо поведінки судді під час виконання своїх професійних обов`язків суперечить вимогам ст. 129 КУ, ст. 6 Конвенції про права людини.

Заявник вважає, що головуючий суддя безпідставно залишив позов без розгляду, констатувавши при цьому в ухвалі про неявку позивача та його представника у судове засідання від 11.01.2021 року, що не відповідає дійсності, тому в них виникають великі сумніви з приводу об`єктивності та неупередженості судді Сідея Я.Я.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частина 3 ст. 40 ЦПК України визначає, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч.7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Частина 8 ст. 40 ЦПК України передбачає, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд вважав за можливе питання про відвід судді вирішувати за відсутності учасників справи.

Частинами 1-3 статті 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частина 2 ст. 36 ЦПК України, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

В рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п.66, зазначено, що згідно з усталеною практикою Євросуду наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»), У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

З досліджених матеріалів цивільної справи вбачається , що ухвалою суду від 11 січня 2021 р. закрито підготовче провадження у даній справи та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.02.2021 року (Том 1, а.с. 177). В даній ухвалі судом зазначено, що сторони, будучи належним чином повідомленими в підготовче судове засідання не з`явилися.

В подальшому, ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 11.02.2021 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача та його представника в судове засідання, на підставах передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України (Том 1, а.с.182-184).

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 13.05.2021 року ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 11.02.2021 року залишено без змін (Том 1, а.с.227-230).

Постановою КЦС у складі ВС від 22.09.2021 року скасовано ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 11.02.2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13.05.2021 року, а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції (Том 2, а.с.53-56). Зі змісту даної постанови суду касаційної інстанції слідує, що підставами для скасування судових рішень першої та апеляційної інстанції стало саме неправильне застосування норм процесуального права. А саме, з аналізу змісту п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України слідує, що залишення позову без розгляду з цієї підстави можливе лише повторної неявки позивача саме в судове засідання, а не в підготовче судове засідання. В даному випадку, суд вперше призначивши справу до розгляду на 11.02.2021 року, не визнавши повторної неявки в судове засідання, одразу залишив позов без розгляду, чим порушив норми процесуального права.

Слід зазначити, що саме по собі скасування судом вищої інстанції ухвали суду про залишення позову без розгляду, у зв`язку з неправильним застосуванням норм процесуального права, не може свідчити про упередженість чи необ`єктивність судді, який постановляв таку ухвалу.

В постанові КЦС у складі ВС від 22.09.2021 року жодним чином не констатовано про існування обставин, на які посилається представник позивача у заяві про відвід, а саме про те, що він був у суді 11.01.2021 року і секретар судді Сідея Я.Я. повідомила, що засідання не буде та запропонувала написати відповідну заяву, хоча це було одним із доводів касаційної скарги. Неможливо й встановити існування таких обставин, виходячи з матеріалів справи, а отже такі факти не можуть бути належним чином перевірені.

Таким чином, наведені заявником обставини не можуть свідчити ні про пряму, ні про побічну заінтересованість у результаті розгляду справи, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді у вирішенні справи, які відповідно до приписів статті 36 ЦПК України виключають участь судді у розгляді справи,зазначені в заяві твердження не є аргументованими достатніми доводами, саме по собі скасування судом вищої інстанції ухвали суду про залишення позову без розгляду, не може бути підставою для відводу судді.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що заяву про відвід необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 40,41, ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Сідея Ярослава Ярославовича при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи приватний нотаріус Хустського РНО Рошинець Н.П., приватний нотаріус Хустського РНО Чіжмарь С.І., приватний нотаріус Київського МНО Чуловський В.А., про визнання припиненим договору іпотеки та зняття заборони на відчуження майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 11 листопада 2021 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.