Єдиний унікальний номер 725/4566/20
Номер провадження 2/725/1036/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Майстрюк В.О.

відповідача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Посилався на те, що 12.12.2016 року рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці з нього було стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 від заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказував, що розмір аліментів підлягає зменшенню, оскільки змінився його сімейний стан, а саме 15.08.2017 року він уклав шлюб та 02.08.018 року від цього шлюбу у нього народився син.

Крім того, стверджує, що погіршився стан здоров`я, оскільки під час стаціонарного обстеження і лікування з 11.09.2019 року по 22.02.2019 року встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ стадії, гіпертензивне серце, помірний ризик ускладнень.

Також вказував, що поліпшився матеріальний стан відповідачки.

Просив зменшити розмір аліментів до 1/6 заробітку щомісячно, та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття сина.

В поданому відзиві відповідач вказувала, що позивач укладаючи новий шлюб повинен був усвідомлювати, що на нього покладається обов`язок дбати та матеріально забезпечувати таку сім`ю, окрім того нова дружина позивача отримує державну допомогу, яка виплачується при народженні дитини в сумі 25600 грн. щомісячно. Погіршення стану здоров`я позивача не підтверджено належними доказами, окрім того їхній син потребує додаткових витрат на медичне обстеження, лікування, оскільки йому виставлено діагноз «Міопія середнього ступеню обох очей» та відповідачці в 2011 році встановлено діагноз «Вузловий еутироїдний зоб ІІ» та прооперовано, в зв`язку з чим потребує постійного медичного обстеження та лікування супутніх захворювань.

Що стосується поліпшення матеріального стану вказує, що отримана нею заробітна плата за 2019 рік становить 97 599 гривень та не свідчить про безтурботне матеріальне становище та те, що вона може самостійно утримувати їхнього сина на рівні обох батьків. Окрім того, позивачем подано довідку про його доходи, яка видана не на його ім`я. Просила в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки вказувала, що підстави для зменшення розміру аліментів відсутні, а доводи позивача не знайшли свого підтвердження.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.12.2016 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 від заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 7-8).

Так, ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 15.08.2017 року, згідно свідоцтва про шлюб від 15.08.2017 року, актовий запис №1611, видане Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про народження, виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 03.08.2018 року, актовий запис №1812 (а.с. 9,10).

Згідно довідки, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 21.08.2020 року встановлено, що під час стаціонарного обстеження та лікування з 11.09.2019 року по 22.02.2019 року позивачу був встановлений діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ стадії, гіпертензивне серце, помірний ризик ускладнень (а. с. 11)

Відповідно до е-декларації відповідача за 2019 рік заробітна плата отримана за основним місцем роботи становить 97599 гривень (а.с.12-16).

Окрім того, згідно е-декларації (перед звільненням) позивача за період 01.01.2020 року по 20.10.2020 рік сума отриманої заробітної плати становить 545 185 гривень, матеріальна допомога - 2 000 гривень, щорічна разова допомога до 5 травня - 1390 гривень, отримані пільги на оплату житлово-комунальних послуг - 6993 гривні, компенсація за піднайм житла 45058 гривень, компенсація за неотримане речове майно 111292 гривень (а.с.44-52).

Відповідно до Довідки, виданої Військовою частиною НОМЕР_2 від 17.08.2020 року №134 дохід позивача з лютого по липень 2020 року складає 119 165 гривень (а. с.64).

Згідно медичного висновку від 30.01.2020 року №5 ОСОБА_3 виставлено діагноз: міопатія середнього ступеня обох очей (а.с.53).

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодексУкраїни передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що із моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а також поліпшення матеріального стану відповідачки, позивачем не надано.

Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи те, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів (крім доказів підтвердження сімейного стану та народження дитини) про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина не надав, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, окрім того доводи позивача щодо поліпшення матеріального стану відповідачки також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10-13,259,264,265,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька