Справа № 369/1707/21
Провадження №2/369/2953/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Волчко А.Я.,

при секретарі: Миголь А.А.

вивчивши матеріали заяви заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управляння активами «Андере Ріхтінген» про розірвання договорів та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управляння активами «Андере Ріхтінген» про розірвання договорів та стягнення заборгованості.

22.10.2021 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову за вх. №46305 в якій просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арештів на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Нові Теремки" в межах суми 377 625,00 грн. про що винести відповідну ухвалу. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арештів на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» в межах суми 232 225,00 грн. про що винести відповідну ухвалу. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арештів на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Нові Теремки", а саме на групу нежитлових приміщень, об`єктів житлової нерухомості:

1.Загальна площа (кв.м): 3.2 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р., с. Новосілки, вулиця Олександрівська, будинок 1-В, приміщення 90;

2.Загальна площа (кв.м): 3.5 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р.. с. Новосілки, вулиця Олександрівська, будинок 1-В, приміщення 73;

3.Загальна площа (кв.м): 3.4 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р., с. Новосілки, вулиця Олександрівська, будинок 1-В, приміщення 72;

4.Загальна площа (кв.м): 3.5 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р., с. Новосілки. вулиця Олександрівська. будинок 1-В. приміщення 89;

5.Загальна площа (кв.м): 4.7 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р., с. Новосілки, вулиця Олександрівська, будинок 1-В. приміщення 87;

6.Загальна площа (кв.м): 2.7 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р., с. Новосілки, вулиця Олександрівська, будинок 1-В, приміщення 84;

7.Загальна площа (кв.м): 2.7 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р., с. Новосілки. вулиця Олександрівська, будинок 1-В, приміщення 83;

8.Загальна площа (кв.м): 2.8 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р.. с. Новосілки, вулиця Олександрівська, будинок 1-В, приміщення 81;

9.Загальна площа (кв.м): 3.1 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р., с. Новосілки, вулиця Олександрівська, будинок 1-В, приміщення 78;

10.Загальна площа (кв.м): 5.2 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р., с. Новосілки, вулиця Олександрівська, будинок 1-В, приміщення 69;

11.Загальна площа (кв.м): 3.9 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р., с. Новосілки, вулиця Олександрівська, будинок 1-В, приміщення 74;

12.Загальна площа (кв.м): 6.2 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р., с. Новосілки, вулиця Олександрівська. будинок 1-Б, приміщення 38;

13.Загальна площа (кв.м): 6.2 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р., с. Новосілки. вулиця Олександрівська, будинок 1-Б, приміщення 48;

14.Загальна площа (кв.м): 4.6 Адреса: Київська обл., Києво-Святошинський р., с. Новосілки, вулиця Олександрівська, будинок 1-Б, приміщення 42;

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управляння активами «Андере Ріхтінген» про розірвання договорів та стягнення заборгованості.

ТОВ «Житловий комплекс «Нові теремки», ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на даний час активно проводять продаж тих же самих квартир, які не будуються та не вводяться в експлуатацію. Такі дії відповідачів наводять позивача на думку, що їх дії направлені на шахрайство для того, щоб зібрати якнайбільше коштів та в подальшому визнавати себе неплатіжоспособними.

Будівництво не проводиться, з моменту подачі позову до даного часу - жодних змін в зведенні будинку не відбулося, на всьому будівництві жодного працівника немає. Будівництво фактично заморожено.

Вимоги даної заяви мотивовано тим, що в процесі розгляду справи відповідачі свідомо ігнорують судовий процес, затягуючи таким чином розгляд справи.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду по суті позовних вимог. На думку позивача, суд має вжити заходів забезпечення позову з метою унеможливлення порушення прав позивача та недопущення подальшого продажу майна до вирішення справи.

Накладення арештів на рахунки відповідачів необхідно для подальшого виконання рішення суду та забезпечення позивачу шансу на повернення своїх коштів позивачем.

Накладення арештів на рахунки відповідачів та нерухомого майна ТОВ «Житловий комплекс «Нові теремки» необхідно для подальшого виконання рішення суду та забезпечення позивачу шансу на повернення своїх коштів, так як на даний час ТОВ «Житловий комплекс «Нові теремки» являється ненадійним забудовником, на що вказує численність позовів до останнього від інвесторів, зухвала поведінка представника відповідача в судових процесах, яка направлена на свідоме затягування процесу суду та повністю зупинене будівництво.

Отже, на думку позивача є необхідним та доцільним з метою захисту прав останнього та подальшого реального виконання майбутнього рішення суду забезпечити позов.

Вважає дані обставини достатніми для задоволення заяви.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків».

Необхідність застосування заходів забезпечення має визначатися фактичними обставинами справи, які свідчитимуть про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Така правова позиція щодо вирішення питання про співмірність забезпечення позову викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729 цс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Разом з тим, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Жодних доказів на підтвердження існування очевидного та об`єктивного характеру загрози порушення прав позивача суду не надано, а сам зміст заяви зводиться до відображення припущень заявника.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обов`язок доведення обставин, які б указували на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до положень статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року в справі № 755/5333/20, провадження № 61-17180св20, вказав, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90 гс 20) вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову заявником не доведено, що права позивача можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду. При цьому, заявлені вимоги у заяві про забезпечення позову є неспівмірними з позовним вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 152 ЦПК Українипозов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Заявником не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду. Доказів вчинення відповідачами дій, спрямованих на виведення коштів з їх рахунків або інших дій спрямованих на ухилення від виконання рішення в майбутньому, а тому самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управляння активами «Андере Ріхтінген» про розірвання договорів та стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: А.Я. Волчко