Ухвала

Іменем України

11 січня 2021 року

Смт Краснопілля

Справа № 592/13781/20

Провадження № 2/578/76/21

Краснопільський районний суд Сумської області у складі судді КОСАР А. І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 /до 01.01.2021 Лебединського/ району Сумської області,42238) /надалі за текстом також позивач/

до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» (юридична адреса: вул. Бєлгородська, 2 смт Краснопілля Сумського /до 01.01.2021 Краснопільського/ району Сумської області, 42400) /надалі за текстом також відповідач/

предмет позову - про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди

підстави позову ст. 3, 19, 28, 32, 34, 55, 56, 68, 124 Конституції України, ст. 5, 67, 11, 20, 21, 27, 28, 31 Закону України «Про інформацію», ст. 6 Закону України «Про Психіатричну допомогу», ст. 39,40 Закону України « Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст. 15, 16, 22, 23, 272-280, 285, 286, 297, 302 Цивільного кодексу України, рішення Конституційного суду України №2-рп/2012 від 20.01.2012, ст. 8,10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Установив:

ОСОБА_2 у грудні 2020 року звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, в якій він просить:

- визнати неправомірними дії медичного центру поширення конфіденційної медичної інформації про позивача, що містить довідка Сумського ПНД від 02.04.2015 керівнику дитячого санаторію РЕВІ В. М. такими, що порушують статтю 32 Конституції України і є незаконним втручанням у його особисте життя;

- визнати неправомірними дії медичного центру поширення конфіденційної медичної інформації про позивача, що містить довідка Сумського ПНД від 02.04.2015 у надмірній кількості, що перевищує запитувану судом інформацію, яка була зайвою та надмірною стосовно мети збору такої інформації, такими, що порушують статтю 32 Конституції України та статтю 8 Конвенції і є незаконним втручанням у його особисте життя;

- визнати неправомірними дії медичного центру поширення конфіденційної медичної інформації про позивача, що містить довідка Сумського ПНД від 02.04.2015 та поданої у негативній формі і контексті, такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію;

- стягнути з медичного центру на користь позивача кошти на відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням негативної інформації, в розмірі 300000 грн;

- стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та відшкодувати позивачу судові витрати на підставі додатково наданих розрахунків.

До позовної заяви позивачем також було долучено Заяву № 629 від 04.12.2020 про звільнення від сплати судового збору за подання та розгляд даного позову, мотивуючи тим, що він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, але потребує отримання доступу до правосуддя.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.12.2020 цивільну справу передано до Краснопільського районного суду Сумської області за підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 05.01.2021 визначено головуючого суддю КОСАР А. І.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною четвертою статті 177 Цивільного процесуального кодексу України /надалі за текстом також ЦПК/, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підстави відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати встановленні статтею 136 ЦПК.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір» (надалі за текстом також - Закон України).

Зі змісту статті 8 Закону України передбачено, що суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Положення статей ЦПК та Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Таким чином, відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору можливе виключно за наявності відповідних підстав і є правом, а не обов`язком суду.

На підтвердження свого права на звільнення від сплати судового збору позивач посилається у Заяві № 629 на долучений до неї додаток, а саме: відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів № 91 від 26.02.2020, з яких убачається, що у період з 01.01.2019 до 31.12.2019 ОСОБА_3 отримував доходи з таких джерел: від Сумського обласного центру зайнятості дохід становить 801,84 грн; від ТОВ «Агро-Край» - 13907,00 грн /а. с. 9/.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Надані позивачем копії документів на підтвердження свого майнового стану належним чином не підтверджують неможливість сплати ним судового збору при зверненні до суду з даним позовом, оскільки не містять повної інформації про дійсний майновий стан позивача та членів його сім`ї станом на момент звернення до суду з даним позовом, не надано відомості про відсутність доходів за період 2020 року.

Таким чином, саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процесу безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, існують недоліки, на що вказує суд у даній справі, які перешкоджають відкриттю провадження.

Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177цьогоКодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищезазначене та враховуючи те, що належних письмових доказів на підтвердження дійсного фінансового становища особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору до заяви /клопотання/ позивачем не долучено, а несплата судового збору веде до втрат відповідного бюджету, доходжу висновку про залишення позовної заяви без руху для обґрунтування позивачем його дійсного фінансового становища при розгляді заяви /клопотання/ з вимогою про звільнення від сплати судового збору.

Керуючись ст.175,177,185 Цивільного процесуального кодексу України,

Постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення указаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає (за виключенням вимог щодо визначення розміру судових витрат).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А. І. КОСАР