Справа № 242/3048/20
Провадження № 2/242/126/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2021 р. м.Селидове
Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши в м.Селидове цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг житлово-комунального господарства, -
ВСТАНОВИВ :
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг житлово-комунального господарства, в обґрунтування якої зазначив, що відповідач отримувала послуги з вивезення побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач за надані послуги сплачувала не регулярно та не в повному обсязі, у результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 01.07.2020 р. складає 3312,59 грн. З урахуванням уточнення до позовної заяви просив стягнути з відповідача заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 3238,91 грн., а також судові витрати у сумі 2102,00 грн.
20.07.2020 р. судом зроблено запит щодо уточнення зареєстрованого місця проживання відповідача.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13.08.2020 року суддею Коліщук З.М. відкрито провадження по справі.
Ухвалою від 25.11.2020 р. позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою від 10.12.2020 р. суддею Черковим В.Г. справу прийнято до свого провадження, призначено до судового розгляду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку".
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши і факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячі з наступного.
Судом встановлено, що відповідач отримувала послуги з вивезення побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 .
Правовідносини, що виникли між сторонами у справі - це правовідносини між виконавцем послуг та споживачами послуг. Вказані правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Матеріалами справи підтверджено, що позивач надає такі послуги, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Відсутність письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для відмови відповідача від сплати за фактично наданих житлово-комунальних послуг.
Оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно вимог ст.ст. 67,68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги).
Згідно Історії руху нарахувань та сплати по ТПВ за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.07.2020 р. загальна сума заборгованості становить 3238,91 грн.
Будь - яких доказів з приводу того, що відповідач відмовлялася від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі - суду надано не було.
За змістом ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
На підставі ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Судом встановлено, що відповідач по справі споживала послуги позивача, але оплату за них належним чином не проводила, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Нарахування за користування послугами з вивезення побутових відходів позивачем здійснено згідно з затвердженими тарифами.
Доказів сплати заборгованості станом на день розгляду справи відповідачкою не надано та не спростовано її наявність.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2102,00 грн., сплачений позивачем при подачі заяви до суду.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2,5,10-13,76-81, 141, 259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради заборгованість за надані послуги житлово-комунального господарства станом на 01.07.2020 р. у сумі 3238 (три тисячі двісті тридцять вісім) грн. 91 коп. та судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Повне рішення складено та підписано 11.01.2021 р.
Суддя