Справа № 128/2917/19
УХВАЛА

Іменем України

11 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця подання старшого державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Киричук Віти Федорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло подання старшого державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Киричук В.Ф. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа щодо ОСОБА_1 .

Вказане подання мотивоване тим, що на виконанні Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)знаходиться виконавче провадження № 63163071 з виконання виконавчого листа № 128/2917/19, виданого 25.08.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу з процентами в сумі 38 400 дол. США, що еквівалентно 966 528 грн., за борговою розпискою від 29.12.2007. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення боржником не виконується, декларацію не подано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено. Виконавцем 29.10.2020 на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця, однак боржник до виконавця не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України повідомлено про те, що ОСОБА_1 неодноразово перетинала державний кордон України, а Державною міграційною службою повідомлено, що ОСОБА_1 має паспорт громадянина для виїзду за кордон, документована у 2017 році, органом видачі 0501.

На даний час рішення не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання за рахунок належного їй майна та доходів, у зв`язку з чим виникла необхідність щодо вжиття відносно боржника заходів примусового виконання рішення у виді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В судове засідання старший державний виконавець Киричук В.Ф. не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути подання Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у її відсутність, вказала, що подання підтримує та просить задовольнити, а також надала для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження № 63163071 щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання. Водночас, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначому цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

З матеріалів наданого для огляду виконавчого провадження судом встановлено, що на виконанні Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження № 63163071 з виконання виконавчого листа № 128/2917/19, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області 25.08.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу з процентами в сумі 38 400 дол. США, що еквівалентно 966 528 грн., за борговою розпискою від 29.12.2007.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Згідно матеріалів справи № 128/2917/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та процентів за борговою розпискою Вінницьким районним судом 26.05.2020 ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу з процентами в сумі 38 400 дол. США, що еквівалентно 966 528 грн. за борговою розпискою від 29.12.2007. Тобто рішення ухвалено за відсутності відповідача по справі (боржника за виконавчим провадженням).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З матеріалів подання та матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 30.09.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та в межах даного виконавчого провадження здійснювались заходи з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа про стягнення боргу, зокрема проводилися заходи щодо виявлення доходів боржника шляхом направлення запитів до відповідних органів та установ та виходу за місцем проживання боржника, а також прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.10.2020, а саме накладено арешт на нерухоме майно боржника.

Оцінюючи надані суду документи, суд вважає, що державним виконавцем не доведено ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, оскільки суду не надано жодного доказу, що боржник обізнана з наявністю щодо неї виконавчого провадження та винесення щодо неї рішення суду, на виконання якого судом видано виконавчий лист.

Матеріали виконавчого провадження містять лише відомості, що їй направлялась копія постанови про відкриття виконавчого провадження, постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору та виклик державного виконавця, водночас в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості, що боржник отримувала вказані постанови та виклик, зокрема відсутня копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення чи повернення поштового відправлення до відділу ДВС з причин, що свідчили б про умисне ухилення боржника від явки до державного виконавця. Також в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про те, що здійснювалися заходи щодо отримання від банківських та інших фінансових установ інформації про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, накладення арешту на кошти та інші цінності боржника, а також інші заходи примусового виконання рішень, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на ухилення від виконання ним свого обов`язку. Тобто законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тобто за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). Та суд враховує, що при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» ЄСПЛ застосував вказані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Таким чином, підставами для обмеження боржника в праві виїзду за межі України можуть бути лише доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї рішеннями суду. Сам факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на неї обов`язків. Можливість звернення стягнення на майно (грошові кошти) боржника з наданих суду матеріалів не встановлена.

Суду не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, що їй відомо, яку суму і яким чином вона має сплачувати стягувачу. Також суду не надано доказів того, що у боржника є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів тощо) виконати боргові зобов`язання і цьому не заважають будь-які незалежні від неї об`єктивні обставини, а також наявність з боку боржника свідомих діянь (дій або бездіяльності), спрямованих на невиконання обов`язку у виконавчому провадженні, що може вважатись ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду.

Так, посилання виконавця на те, що ОСОБА_1 неодноразово перетинала кордон, є недоведеним суду належними доказами, оскільки з наданих матеріалів виконавчого провадження щодо вказаного виконавчого листа вбачається, що ОСОБА_1 у 2017 році документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон, та жодних документів на підтвердження того, що остання перетинала кордон та коли саме суду не надано.

Встановлені обставини не дають суду дійти висновку про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї, тому звернення державного виконавця до суду з даним поданням є передчасним, а тому в задоволенні подання слід відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-260, 441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Киричук Віти Федорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: