Номер провадження: 22-ц/813/4038/21
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 липня 2019 року у складі судді Кириченко П.Л.,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ПАТ АКБ «Індустріалбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 5 347, 30 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 25.02.2013 між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (правонаступник ПАТ АКБ «Індустріалбанк») та відповідачем був укладений кредитний договір №15589/30/к8, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% річних з погашенням кредиту. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору сплата становить 38% річних згідно умов кредитного договору. Банк свої зобов`язання за вищевказаним договором виконав, що підтверджується підписом у заяві. В свою чергу, відповідачем не було сплачено станом на 26.03.2015 платежі в розмірі 5 304,78 грн. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2015, залишеним без змін апеляційним судом Одеської області від 12.10.2017, стягнуто з відповідача суму заборгованості. Проте, відповідач рішення суду не виконала у зв`язку з чим позивачем нараховано відсотки з 15.06.2015 по 05.06.2018 на суму 3 721, 72 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 702, 32 грн. та пеню за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 923,26 грн.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 липня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 347,30 грн. та судові витрати в сумі 1762.00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що стягнуті судом суми прострочених процентів за кредитним договором №15589/30/к8 від 25.02.2013, а саме після спливу строку кредитного договору у розмірі 3721,72 грн є незаконним, так як після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Стягнення суми пені за несвоєчасне повернення кредиту та суми пені за несвоєчасне повернення процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є незаконним, оскільки кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв. Апелянт послалася на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 та постанову Верховного Суду у справі №175/4753/15-ц від 06.02.2019. Також в апеляційній скарзі відповідач зазначила про те, що не була повідомлена про час та дату розгляду справи, жодних повісток, копій позовної заяви з додатками не отримувала.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає наведеним вимогам.

Матеріали справи свідчать, що 25.02.2013 між ПАТ АБ «Експрес-Банк» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №15589/30к8 (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП).

Відповідно до п. 1.2 договору позичальник отримав від кредитодавця кредит в сумі 8300 грн.

За умовами п. 1.3 договору кредит надається на строк 24 місяці, з 25.02.2013 по 25.02.2015. Дата повернення кредиту не пізніше 25.02.2015.

Згідно з п. 1.4 процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий для кредитодавця, становить 24% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору становить 38% річних. Момент припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, визначається як перше число календарного місяця, наступного після спливу двох календарних місяців, протягом яких не здійснювалося зарахування заробітної плати та інших виплат на поточний (картковий) рахунок від підприємства-роботодавця, відкритий у кредитодавця.

Пунктом 4.1 договору сторони визначили, що проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем щомісячно в останній робочий день звітного місяця (без врахування останнього робочого дня звітного місяця та послідуючих неробочих днів місяця), починаючи з останнього робочого дня попереднього звітного місяця, а також по факту повного погашення кредиту, методом/факт/факт за ставкою, визначеною договором, виходячи з 365/366 календарних днів у році. При цьому, при нарахуванні процентів за кредитом день його повернення кредитодавцеві -не враховується.

Договір укладено строком на 24 місяці, набирає чинності з моменту його підписання уповноваженим представником кредитодавця і позичальником та скріплення печаткою кредитодавця, та діє по 25.02.2015. У разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобов`язань за договором, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Договір припиняє свою дію у разі виконання позичальником своїх зобов`язань по договору в повному обсязі (п. 7.1 договору).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2015 залишеним без змін апеляційним судом Одеської області від 12.10.2017, стягнуто заборгованість за кредитним договором №15589/30к8 від 25.02.2013, яка утворилась станом на 26.03.2015 в загальному розмірі 5 304,78 грн, з яких: 3441, 99 грн. сума боргу за кредитом; 1032, 79 грн. сума боргу за відсотками; 830, 00 грн. сума штрафу за порушення умов кредитного договору.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, яка утворилася в період з 15.06.2015 по 05.06.2018, а також пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 702, 32 грн. та пеню за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 923,26 грн.

Згідно з приписами частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (висновки про застосування норм права, які викладені у п. п. 53, 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі N 444/9519/12).

Отже, так як заявлені вимоги банку складаються з заборгованості по процентах за кредитним договором, які нараховані в період з 15.06.2015 по 05.06.2018, та пені апеляційний суд, беручи до уваги висновки про застосування норм права, які викладені в п. п. 53, 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12, дійшов до висновку про хибність висновку суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача про стягнення процентів та пені після закінчення строку кредитування.

Аналогічні висновки викладені в п.п.71,72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 161/12771/15-ц|14-402цс18.

В постанові Великої Палати Верховного суду від 08.11.2019 по справі №127/15672/16-ц|14-254цс19, зазначено, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі N 916/190/18 (провадження N 12-302гс18).

За таких обставин слід погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що є помилковими висновки суду про право позивача нараховувати передбачені договором проценти та пеню після закінчення строку дії кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції відповідно до вимог пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 липня 2019 року скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів, пені за кредитним договором - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: