Ухвала

12 січня 2021 року

м. Київ

справа № 200/24480/15

провадження № 61-5976ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 липня 2019 року, додаткове рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року у справі за позовом Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, як органу опіки та піклування в інтересах дитини, позбавленої батьківського піклування - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: Державна реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенович, територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, про визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння; позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради та в інтересах дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: Державна реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Управління - служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування наслідків його недійсності, визнання права власності, скасування запису про державну реєстрацію нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння; позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Суслова Максима Євгеновича, Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, Дніпровської міської ради, законного представника малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , керівника агентства нерухомості Стуковенкової Олени, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, третя особа - ОСОБА_6 , про визнання її добросовісним набувачем нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2020 року ОСОБА_1 подала до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 липня 2019 року, додаткове рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та встановлено заявникові строк для зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень і надання уточненої касаційної скарги та її копій відповідно до кількості учасників справи, сплати судового збору, уточнення прохальної частини скарги.

Ухвалами Верховного Суду від 04 червня 2020 року, від 30 червня 2020 року, від 07 серпня 2020 року та 05 жовтня 2020 року заявникові продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 10 листопада 2020 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Грушицького А. І.

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 подано заяви про продовження строку на усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

30 листопада 2020 року та 28 грудня 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

В уточненій касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не наводить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень. Виключно посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків, визначених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 липня 2019 року, додаткове рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року у справі за позовом Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, як органу опіки та піклування в інтересах дитини, позбавленої батьківського піклування - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: Державна реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенович, територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, про визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння; позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради та в інтересах дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: Державна реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Управління - служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування наслідків його недійсності, визнання права власності, скасування запису про державну реєстрацію нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння; позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Суслова Максима Євгеновича, Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, Дніпровської міської ради, законного представника малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , керівника агентства нерухомості Стуковенкової Олени, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, третя особа - ОСОБА_6 , про визнання її добросовісним набувачем нерухомого майна вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький