ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2021 року м. Кропивницький

справа № 941/334/21

провадження № 22-ц/4809/1613/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О.Л.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Вацюка Миколи Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2021 року у складі судді Колесник С. І. і

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання кредитних послуг № б/н 31.12.2013 у розмірі 21 817,79 грн та судові витрати у розмірі 2 270 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 31.12.2013.

При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Банком відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, у розмірі, що визначений у довідці, та надано кредитну картку.

У подальшому кредитний ліміт було збільшено до 9 160 грн.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач на надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, відповідач, станом на 21.02.2021 має заборгованість в розмірі 21 817,79 грн, яка складається з:

-15 573,65 грн - заборгованість за кредитом;

-6 244,14 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

-0,00 грн - заборгованість за комісією;

-0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх обов`язків і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 15 573 грн 65 коп заборгованості за тілом кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» відшкодування понесених судових витрат в розмірі 1 620 грн 33 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31.12.2013 шляхом підписання заяви-анкети.

Разом з тим, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 15 573 грн 65 коп заборгованості за тілом кредиту, що відповідає узгодженим сторонами умовам кредитного договору, викладеним у заяві-анкеті та вимогам ЦК України.

В апеляційній скарзі адвокат Вацюк М. В., який представляє інтереси ОСОБА_2 , яка за рішенням суду є опікуном відповідача у справі ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2021 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином обґрунтував відмову в задоволенні позовної вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, проте не правильно встановлено заборгованість за тілом кредиту.

Оскільки відповідачу було встановлено кредитний ліміт, найбільший розмір якого становив 9 100 грн, банк не міг видати відповідачу, а останній не міг отримати суму кредиту (тіло) більше ніж вказана сума, а тому стягнення заборгованості в розмірі 15 573,65 грн є необґрунтованим.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що позивач додавав до тіла кредиту нараховані та несплачені відповідачем проценти за користування кредитом, штрафні санкції, комісії та страхові платежі, чим безпідставно збільшив тіло кредиту.

Крім того, рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2014 року ОСОБА_1 було визнано недієздатним, а тому він є неналежним відповідачем у справі.

Позивач, в свою чергу, не звертався до суду першої інстанції із заявою про зміну відповідача належним відповідачем, а суд першої інстанції не встановив належність зазначеного банком відповідача, розглянув справу без участі останнього та не встановив його фактичне місце проживання.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2019 року відповідача було в примусовому порядку госпіталізовано для надання психіатричної допомоги до КНК «Обласної клінічної лікарні Кіровоградської обласної ради», а відповідно до виписки із медичної картки ОСОБА_1 перебував з 23.05.2019 по 12.06.2019 на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі та був виписаний у будинок інтернат під нагляд лікарем-психіатром, в якому був зареєстрований.

Представник відповідача звертає увагу на те, що даний правовідносинах має бути застосовано також положення ст. 226 ЦК України, щодо правових наслідків вчинення правочину недієздатною особою.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 21 817,79 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2021 становить 227 000 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.12.2013 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання Анкети-заяви, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які згоден отримати шляхом роздруківки з сайту https://privatbank.ua/terms/.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором відповідача станом на 21.02.2021 становить 21 817 грн 79 коп, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 573 грн 65 коп (у тому числі: 0 грн 00 коп - заборгованість за поточним тілом кредиту та 15 573 грн 65 коп - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 0 грн 00 коп - заборгованість за нарахованими відсотками; 6244 грн 14 коп - заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн 00 коп - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0 грн 00 коп - нарахована пеня; 0 грн 00 коп - нараховано комісії; 0 грн 00 коп - штрафи.

За змістомстатті 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно із частиною першою та другоюстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Для забезпечення правильного і швидкого вирішення спору суд з урахуванням конкретних її обставин повинен чітко вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі та інших учасників процесу. Суду необхідно також встановити осіб, які можуть брати участь у справі як співпозивачі або співвідповідачі, треті особи.

Неправильне визначення фактів, які необхідно встановити для правильного вирішення спору, приводить до того, що не всі особи, прав яких безпосередньо стосуються вирішення спору, притягуються до участі у справі, що у свою чергу приводить до ухвалення незаконних судових рішень.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Однак, такий висновок суду першої інстанції зроблений передчасно, за неналежного суб`єктного складу учасників справи.

Матерілами справи підтверджується, що в лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання кредитних послуг № б/н 31.12.2013 у розмірі 21 817,79 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 15 573,65 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 6 244,14 грн, а також судові витрати у розмірі 2 270 грн (а. с. 1-5).

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 15 573 грн 65 коп заборгованості за тілом кредиту та відшкодування понесених судових витрат в розмірі 1 620 грн 33 коп, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а. с. 82-85).

За змістом частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Разом з тим, з аналізу відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень та матерілами справи підтверджується, що рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2014 року визнано недієздатним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Томаківка, Томаківського району, Дніпропетровської області, встановлено над ним опіку та призначено опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 101, 111).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 травня 2019 року госпіталізовано ОСОБА_1 до КНП «Обласної клінічної психіатричної лікарні Кіровоградської обласної ради» в примусовому порядку для надання психіатричної допомоги (а. с. 112).

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність, що означає розгляд судом справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Для особистої участі у розгляді справи необхідно володіти цивільною процесуальною дієздатністю.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що зтаність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом (частина перша статті 59 ЦПК України).

За приписами частини першої статті 63 ЦПК України у разі відсутності у сторони чи третьої особи, визнаної недієздатною або обмеженою у цивільній дієздатності, законного представника суд за поданням органу опіки та піклування ухвалою призначає опікуна або піклувальника і залучає їх до участі у справі як законних представників..

Внаслідок недієздатності ОСОБА_1 не в змозі здійснювати свої права та обов`язки, не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому не може відповідати за борговими зобов`язаннями і самостійно виступати стороною у цивільному процесі.

Така позиція узгоджується висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 705/1539/16-ц (провадження № 61-10377св18).

Оскільки ОСОБА_1 , визнаний судом недієздатним та він не має цивільної процесуальної дієздатності, то його права, свободи та інтереси повинен захищати опікун.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції на викладене уваги не звернув та не залучив до участі у справі як законного представника відповідача ОСОБА_2 .

У зв`язку з незалученням до участі в справі законного представника відповідача, апеляційний суд не вправі встановлювати обставини справи, зокрема щодо підстав для стягнення та розміру кредитної заборгованості.

Разом із цим, суд зазначає, що рішення суду у цій справі не перешкоджає позивачу пред`явити на законних підставах позов, який би відповідав вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції в силу своїх процесуальних повноважень, визначених статтями 367, 374 ЦПК України позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі у справі інших осіб, зокрема, законних представників, а суд першої інстанції дане питання не вирішив, ці недоліки не можуть бути усунені при розгляді справи апеляційним судом.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 752/2803/15-ц (провадження № 61-20802св18) та від 08 квітня 2019 року у справі № 185/5743/16 (провадження № 61-32576св18).

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи, а за подання апеляційної скарги йому необхідно було б сплатити судовий збір у розмірі 3 405 грн.

Враховуючи, що рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог, то з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави необхідно стягнути 3 405 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Вацюка Миколи Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко