1Справа № 335/9696/20 2/335/723/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 січня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Соболєвої І.П., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 до головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) в особі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б), в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати позивачу ОСОБА_1 решти спадкового майна у вигляді недоотриманої пенсії; зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити позивачу ОСОБА_1 решту спадщини у сумі 38 199,44 грн. у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; здійснити розподіл судових витрат.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_3 . 10.06.2020р. позивачу ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким вказано, що спадщина складається з недоотриманої пенсії в сумі 120947,74 грн. У червні 2020 року представник позивача звернувся до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії, однак відповідачем 13.10.2020 було виплачено недоотриману пенсію у розмірі 82 748,30 грн. У виплаті суми в розмірі 38 198,70 грн. було відмовлено з посиланням на те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Фактично, відповідач проігнорував період 9 місяців та 26 днів щодо заборгованості у виплаті пенсії, керуючись ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та застосував трирічний строк до дня звернення. Відповідач надав відповідь, де роз`яснив, що виплата недоотриманої пенсії здійснено відповідно до вимогст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і той факт, що позивач недоотримав повну суму є виною самого позивача, позивач не погоджується з даним рішенням, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку скороченого провадження, без повідомленням сторін.

10.12.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (від 07.12.2020 вих. № 659/08.6). ГУ ПФУ в Запорізькій області заперечує проти позову повністю, вважає його необґрунтованим, у зв`язку з чим просить відмовити у його задоволенні повністю. В обґрунтування зазначає, що з свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 10.06.2020 спадкова справа № 67/2020, зареєстрованого в реєстрі за № 1438, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, вбачається, що спадщина складається з недоотриманої пенсії в сумі 120947 гривень 74 копійки. Але у довідці приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області від 16.08.2019 року № 660/03 Управленням зазначено, що розмір виплати недоотриманих сум пенсій, можливо буде зменшено в залежності від дати звернення до управління особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. Оскільки позивач, через представника, звернулася із заявою про виплату недоотриманої пенсії за свідоцтвом про право на спадщину за законом лише 11.06.2020 , розмір недоотриманої пенсії зменшився з врахуванням вимог ст. 46 Закону №1058-IV (не більш ніж за три раки до дня звернення). Разове доручення на виплату недоотриманої: пенсії померлого ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 сформовано 13.10.2020 за період з 01.06.2016 по 01.07.2018 в сумі 82748 грн. 30 коп. Отже, ГУ ПФУ в Запорізькій області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 6 січня 2021 року провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати позивачу ОСОБА_1 решти спадкового майна у вигляді недоотриманої пенсії - закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 10.03.2020 у справі № 315/1124/19 вирішено визначити причину пропуску строку ОСОБА_1 для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом після свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , поважною. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом після свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення суду набрало законної сили 9 квітня 2020 року.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що 05.01.1961 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , після реєстрації шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_1 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 08.07.2019 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Із листа Гуляйпільського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області від 16.08.2019 вих. № 660/03, направленого приватному нотаріусу, вбачається, що недоотримана сума пенсії померлого гр. ОСОБА_3 складає 120 947,74 грн., що згідно ст. 52 п. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» входить до складу спадщини. Розмір недоотриманої пенсії буде зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про спадщину.

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 червня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є спадкоємцем після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина складається з недоотриманої пенсії у сумі 120 947,74 грн.

Відповідно до разового доручення № 23/16 від 13.10.2020 року на виплату недоотриманої: пенсії померлого ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 сформовано 13.10.2020 за період з 01.06.2016 по 01.07.2018 в сумі 82 748,30 грн.

14.10.2020 представником позивача ОСОБА_2 направлено на адресу Гуляйпільського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області запит з проханням пояснити причину різниці в 38 198,70 грн., між нарахованою за спадщиною недоотриманою пенсією ОСОБА_1 та її фактичною виплатою.

Листом від 05.11.2020 вих. № 9925-9535/Ч-02/8-0800/20, пенсійний фонд повідомив, що згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У зв`язку із зверненням за виплатою недоотриманої пенсії з повним пакетом документів, згідно діючого законодавства, 11 червня 2020 року, суму недоотриманої пенсії було зменшено на 38 198,70 грн.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 2.26. Постанови Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Зазначені вище вимоги були виконані позивачкою та її представником.

Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до ст. 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Суд наголошує, що ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обмежує трирічним строком виплату за минулий час тих нарахованих сум пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини. У демократичній, соціальній, правовій державі, якою згідно статті 1 Конституції є Україна, смерть пенсіонера не може визнатись тією причиною, через яку він не отримав пенсію «з власної вини».

Суд вважає, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46 Закону.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 38 199,44 грн., нарахованої пенсіонеру ОСОБА_5 , право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Тим самим відповідач порушує право власності ОСОБА_1 на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення її права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах «Ван дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст. 1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копеський проти Словаччини»).

А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на однин з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити на користь позивача 38 199,44 грн. у порядку спадкування недоотриманих померлим ОСОБА_3 пенсійних виплат є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

За встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 840,80 гривень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 321, 1216, 1227 ЦК України, ст.12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 до головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, юридична адреса: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б) виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 38199,44 (тридцять вісім тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень сорок чотири копійки) гривень недоотриманої пенсії, нарахованої померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , яка входить до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.06.2020 , виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, запис у реєстрі № 1438.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840,80 (вісімсот сорок) гривень.

Судове рішення складено 6 січня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дні вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.П. Соболєва