Справа № 401/3708/21
Провадження № 2/401/1623/21
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11 листопада 2021 року місто Світловодськ

Суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Андріянова С.М., при прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди завданої здоров`ю, -

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2021 року позивачем до суду подано позовну заяву до відповідача з вимогами зобов`язання встановити ступінь втрати інвалідності та відшкодування шкоди завданої каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`ю.

Вивченням змісту позовної заяви, суддею було встановлено наступне.

Позивачем подано до суду позовну заяву, за змістом якої вбачається порушення прав позивача, що полягає у не визначенні ступені інвалідності у зв`язку з частковою втратою працездатності, відповідно відсутністю рішення з даного приводу. Також позивач заявляє вимогу про відшкодування шкоди відповідачем, яку пов`язує з частковою втратою працездатності.

До позовної заяви, яка подана в одному примірнику, позивачем не було додано жодних доказів на підтвердження викладених обставин. Суду не надано документів, що підтверджують особу позивача, її місця проживання чи реєстрації, також відсутні докази викладених у змісті позову обставин, зокрема тих, що стосуються заходів, які вживались позивачем для визначення стану її здоров`я.

Згідно ст.ст. 3, 6 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських об`єднань осіб з інвалідністю. Громадянин має право в судовому порядку оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю.

Пунктами 1, 3, 4, 15 Положення про медико-соціальну експертизу визначено, що положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації. Медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації. Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні. Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Аналізом вищезазначених норм встановлено, що порядок визначення інвалідності як міри втрати здоров`я чітко регламентований чинним законодавством. В судовому порядку оскаржуються рішення органів медико-соціальної експертизи. Тобто, у випадку допущення порушення прав фізичних осіб під час визначення інвалідності законодавством встановлений позасудовий порядок, який полягає у зверненні до відповідних органів з метою проведення медико-соціальної експертизи.

В даній позовній заяві позивач не зазначає, чи вирішувалось питання щодо визначення інвалідності в позасудовому порядку. Стверджує про проведення медичних оглядів філіями Міністерства охорони здоров`я України в декількох населених пунктах, однак доказів про характер таких оглядів суду не надано, тому суд позбавлений можливості визначити чи було дотримано позивачем позасудовий порядок.

Заявлену вимогу про відшкодування шкоди, завданою здоров`ю позивача, Міністерством охорони здоров`я України, позивач пов`язує з вимогою щодо визначення ступені інвалідності.

За таких обставин, позивачка ОСОБА_1 повинна була вжити заходи досудового врегулювання спору, звернувшись безпосередньо до медико-соціальної експертної комісії за місцем свого проживання, пройти медико-соціальну експертизу, результати якої повинні бути викладені у рішенні, та надати суду відповідні докази.

Натомість, позивач в позовній заяві просить суд витребувати необхідні докази, при цьому не зазначаючи які саме докази, з яких підстав та кому має бути адресований запит суду, та причини неможливості самостійно надати їх суду.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1, 2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою ст.16 ЦПК України визначено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, позовна заява повертається у випадку, коли до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Виходячи з вищенаведеного, ОСОБА_1 не було надано суду доказів досудового врегулювання спору, тому подана позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Враховуючи викладене та керуючись: ст.ст. 4, 12, 13, 16, ч.3 ст.185, ст.ст.260, 353 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди завданої здоров`ю, повернути із додатками позивачу.

Роз`яснити, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана на протязі 15 днів до Кропивницького апеляційного суду безпосередньо.

Суддя Світловодського міськрайонного

суду Кіровоградської області С.М. Андріянова