справа № 631/977/21
номер провадження 2-з/631/8/21
У Х В А Л А

п р о в ж и т т я з а х о д і в з а б е з п е ч е н н я п о з о в у

11 листопада 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Мащенко С. В.

за участю:

секретаря судового засідання Колодяжної А. О.

розглянувши без повідомлення учасників справи в залі судових засідань № 1 приміщення суду заяву позивача ОСОБА_1 «Про забезпечення позову» у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/977/21 (провадження № 2/631/693/21) за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гриб Надії Миколаївни «Про визнання заповіту недійсним»,-

в с т а н о в и в:

В провадженні суду відповідно до ухвали, постановленої 27.10.2021 року Нововодолазьким районним судом Харківської області у складі судді Мащенко С. В., «Про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі» знаходиться цивільна справа з єдиним унікальним № 631/977/21 (провадження № 2/631/693/21) за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гриб Н. М. «Про визнання заповіту недійсним», в якому сторона позивача просить: визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_4 , 17.03.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриб Н. М., № 67361912 у спадковому реєстрі.

Позивач ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах свого сина ОСОБА_2 , звернулася в суд із заявою «Про забезпечення позову».

Зазначена заява зареєстрована за вхідним № 6144/21-вх від 09.11.2021 року із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/977/21 (провадження № 2-з/631/8/21) та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. 10.11.2021 року у зв`язку із перебуванням в період з 08.11.2021 року по 10.11.2021 року включно у нарадчій кімнаті по справі з єдиним унікальним № 615/1348/16-к (провадження № 1-кп/631/117/21) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 червня 2021 року під № 0000122, щодо вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушень, передбачених частиною 3 статті 307 і частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України.

Зі змісту зазначеної заяви убачається, що сторона позивача просить заборонити приватному нотаріусу Поліщук Олені Валентинівні (проспект Науки, будинок № 52, приміщення 41-1-41-4 в літ. «А-5», місто Харків, 61072), видавати свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка була зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1 ,- до набрання рішенням суду законної сили.

На обґрунтування заяви позивач зазначила, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поліщук О. В., було заведено спадкову справу № 30/2021, що підтверджується листом приватного нотаріуса Поліщук О. від 12.07.2021 року (вихідний № 119/02-14).

Всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, перевіривши їх доказами, безпосередньо дослідженими судом, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши матеріали заяви та справи, що містять наявні в ній письмові докази, - суд вважає, що заява позивача ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах свого сина ОСОБА_2 «Про забезпечення позову» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому заява надійшла на розгляд належного суду.

Окрім того, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 зазначеної вище Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в ній, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною 2 цієї ж статті 149 забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

З роз`яснень, наданих у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», убачається, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Чинне цивільне процесуальне законодавство визначає забезпечення позову як сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті воно є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника).

При цьому, оскільки вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

В той же час метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника у сукупності щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналогічний за своїм змістом висновок зроблений й колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові, прийнятій 21.08.2019 року у справі № 761/39201/18 (провадження № 61 9850св19).

Чинне цивільне процесуальне законодавство України не покладає на суд обов`язок під час вирішення питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише вимагають запобігати ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Отже, забезпечення позову застосовується для того, щоб гарантувати виконання майбутнього рішення суду, а тому виходячи із специфіки виду забезпечення позову, передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України, підставою для його застосування є припущення про можливість вчинити певну дію, яка ускладнить чи унеможливить виконання рішення.

Отже, оцінюючи заяву, що розглядається, на відповідність зазначеним вимогам, а також приписам частин 1 та 5 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України, суд вбачає, що обраний в ній вид забезпечення позову, передбачений пунктом 2 частини 1 статті 150 вказаного цивільного процесуального кодифікованого закону України, щодо нього у законі немає будь-яких застережень та він є співмірним із заявленими позовними вимогами у справі з єдиним унікальним № 631/977/21 (провадження № 2/631/693/21) за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гриб Н. М. «Про визнання заповіту недійсним».

Також, суд вважає доведеним існування об`єктивних припущень щодо обставин, які несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, так як у разі, якщо нотаріусом будуть вчинені дії у межах спадкової справи щодо видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, складеним від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриб Н. М. за № 67361912 у спадковому реєстрі, то позивач не зможе поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду, що вказує на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для забезпечення позову, оскільки доведений зв`язок між визначеним предметом спору й заходами забезпечення позову, які є адекватними та спрямованими на попередження порушень прав і охоронюваних законом інтересів позивача й забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Постановляючи ухвалу, суд також зазначає, що на виконання приписів частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Тобто суд ураховує правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме:

1)постанови Великої Палати Верховного суду, прийняті: 12.02.2020 року в межах справи з єдиним унікальним № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) і 15.09.2020 року в межах справи з єдиним унікальним № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20);

2)постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, прийняту: 01.07.2020 року в межах справи з єдиним унікальним № 569/13105/18 (провадження № 61-46461св18);

3)та постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, прийняті: 03.07.2019 року в межах справи з єдиним унікальним № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) і 30.06.2021 року в межах справи з єдиним унікальним № 204/8994/19 (провадження № 61-6513св20).

Відтак, вживаючи заходи забезпечення позову ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гриб Н. М. «Про визнання заповіту недійсним», шляхом заборони вчиняти певні дії, суд вважає за необхідне направити свою ухвалу приватному нотаріусу, який відкрив спадкову справу № 30/2021 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Поліщук О.

Проте суд зауважує, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до основних засад (принципів), одним з яких, зокрема, є диспозитивність та змагальність сторін, а тому збирання доказів та доведеність у їх переконливості не є обов`язком суду й тягар щодо доказування під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення покладається саме на заявника цього клопотання.

Крім того, постановляючи ухвалу та вживаючи заходи забезпечення позову, суд не вбачає підстав задля його зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; статтями 1 5, 7, 13, 17, 18, 42, 46, 48, 58, 62, 64, 76 80, 89, 128 131, статтями 149, 150 - 151, 153, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, статтею 263, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352, пунктом 4 частини 1 статті 353, частиною 2 та 3 статті 354 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Заяву позивача - ОСОБА_1 «Про забезпечення позову» у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/977/21 (провадження № 2/631/693/21) за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гриб Надії Миколаївни «Про визнання заповіту недійсним»задовольнити.

Заборонити приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Поліщук Олені Валентинівні (проспект Науки, будинок № 52, приміщення 41-1-41-4 в літ. «А-5», місто Харків, 61072), видавати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, складеним від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриб Н. М. за № 67361912 у спадковому реєстрі, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , зареєстрованої за адресом: АДРЕСА_1 ,- до набрання рішенням суду в цій справі законної сили.

Роз`яснити учасникам справі з єдиним унікальним № 631/977/21 (провадження № 2/631/693/21) за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гриб Надії Миколаївни «Про визнання заповіту недійсним», що за їх вмотивованим клопотанням суд може скасувати вжиті заходи забезпечення позову.

Копію ухвали направити приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Поліщук Олені Валентинівні для виконання, а також ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Гриб Надії Миколаївні для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з цього дня.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Роз`яснити особам, які беруть участь у справі, що оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено шляхом прийняття, складено за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя: С. В. Мащенко