Справа № 243/8125/21
Провадження № 2/243/2405/2021
08 листопада 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючий суддя Пронін С.Г.
за участю секретаря Коптєвої А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розподіл сумісно нажитого у шлюбі майна та визнання права власності,
Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, проте до суду надала заяву, про розгляд справи за її відсутності, в якій наполягала на заявлених позовних вимогах, просила їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з 14 грудня 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі.
Від даного шлюбу у них є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 04 лютого 2004 року.
Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Під час перебування позивача з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, 04 вересня 2018 року ними була придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу квартири, яка була оформлена на відповідача ОСОБА_2 , та який посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського округу Донецької області Орловою Л.О., та зареєстрований в реєстрі за № 2994.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 136449819 від 04.09.2018 слідує, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Згідно довіреності складеної 05.09.2018 та посвідченої приватним нотаріусом Слов`янського міського округу Донецької області Орловою Л.О., зареєстрованої в реєстрі за № 3018 слідує, що ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_1 представляти його інтереси як власника квартири АДРЕСА_1 , з усіма необхідними повноваженнями з усіх без винятку питань в усіх державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях.
Також, судом встановлено, що під час перебування в шлюбі сторонами був придбаний автомобіль марки BMW державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, яким на теперішній час користується відповідач, який забрав його за місцем свого проживання, що знаходиться на тимчасово окупованій території України.
При вирішенні позовних вимог в частині розподілу сумісно нажитого у шлюбі майна та визнання права власності, суд виходить з наступного.
Приписами ст. 60 Сімейного кодексу України, визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, відповідно до ч.1 ст.69 СК України.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Положеннями ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
У відповідності з ч.3 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що спірні як квартира, так і автомобіль були набуті сторонами за час шлюбу, а тому у відповідності до чинного законодавства є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Разом з тим, суд проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені позивачем докази в їх сукупності, а також зважаючи на те, що відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, та не спростував докази надані позивачем, щодо заявлених позовних вимог, а тому суд погоджується із запропонованим позивачем порядком розподілу майна сторін, та вважає, що він буде відповідати як інтересам позивача, так і інтересам відповідача, і їх спільної доньки, яка проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, а тому заявлені позовні вимоги в частині розподілу сумісно нажитого у шлюбі майна та визнання права власності знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи і підлягають задоволенню.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 908,00 гривень судового збору, сума якого підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 63, 70-71 Сімейного Кодексу України, ст. 372 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-268, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 - двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 та автомобіль марки BMW державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Поділити спільне набуте майно за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином:
- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на цілу частку двокімнатної квартири АДРЕСА_2 ;
- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на цілу частку автомобілю марки BMW державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Право спільної сумісної власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки BMW державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - припинити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , витрати на оплату судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 листопада 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін