Дата документу 11.01.2021 Справа № 314/1792/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/1792/20
Провадження №22-ц/807/259/21
Головуючий в 1-й інстанції - Кіяшко В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 жовтня 2020 року, ухвалене у м. Вільнянськ (повний текст рішення складено 12 жовтня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу «Про нарахування премії за основні результати господарської діяльності у грудні 2019 року», протоколу від 30.01.2020 № 27 Засідання Комісії по розгляду питань з оплати праці Запорізького моторвагонного депо та протоколу від 27.01.2020 № 19 наради під головуванням начальника Запорізького моторного депо,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» про скасування наказу «Про нарахування премії за основні результати господарської діяльності у грудні 2019 року» від 30 січня 2020 року № 81 в частині не нарахування премії помічнику начальника з кадрових питань ОСОБА_1 та скасування: протоколу засідання комісії з розгляду питань оплати праці Запорізького моторвагонного депо від 30.01.2020 № 27 в частині розгляду питання щодо не нарахування премії помічнику начальника з кадрових питань ОСОБА_1 , протоколу від 27.01.2020 року № 19 під головуванням начальника Запорізького моторвагонного депо в частині розгляду питання щодо не нарахування премії помічнику начальника з кадрових питань ОСОБА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.01.2020 на нараді під головуванням начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Чернявського Є.І. проведено розгляд роботи депо щодо виконання основних показників у період 20.01.20 по 27.01.20. За результатами зазначеної наради було прийнято рішення щодо позбавлення позивача премії по факту неналежного виконання обов`язків без доведення факту проступку не уповноваженим на те органом. При цьому, інформація викладена у протокольному рішенні є неправдивою, позбавлення премії позивач вважає дискримінаційним та таким, що відбулося всупереч встановленому порядку.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 жовтня 2020 року, цивільний позов задоволено частково.

Скасовано наказ начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 30.01.2020 року № 81 «Про нарахування премії за основні результати господарської діяльності у грудні 2019 року» в частині не нарахування премії помічнику начальника з кадрових питань ОСОБА_1 .

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Акціонерне товариство «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не звернув увагу на те, що премія не є складовою частиною основної заробітної плати та її нарахування повністю або частково здійснюється власником підприємства без погодження з профспілковими організаціями.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що починаючи з 08.07.1997 року позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача на різних посадах. За цей час підприємство неодноразово перетворювалося, а сам позивач неодноразово переміщувався по різних посадах та підрозділах цього підприємства. Востаннє, на підставі наказу від 21.12.2015 року № 22/ОС був призначений на посаду помічника начальника з кадрових питань структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Спірним наказом «Про нарахування премії за основні результати господарської діяльності у грудні 2019 року» від 30 січня 2020 року № 81 за підсумками роботи Запорізького моторвагонного депо, згідно телеграфної вказівки від 29.01.2020 року № H-34/01, Положення про оплату праці провідників пасажирського вагону (з правом продажу квитків», «Положення про преміювання працівників Запорізького моторвагонного депо за основні результати господарської діяльності», враховуючи виконання показників згідно довідки, розрахунку на преміювання та протокольного рішення комісії по оплаті праці Запорізького моторвагонного депо від 30.01.2020 року № 27 зазначено відповідні розмірі премії, при цьому у п. 5 у вигляді таблиці визначено працівників, яким визначено не нараховувати премію та зазначено на підставі якого саме протокольного рішення та рапорту (виробничих недоліків) не нараховувати таку премію, зокрема визначено, що ОСОБА_1 помічнику начальника з кадрових питань (порядковий номер 2 у таблиці) не нараховувати премію згідно виробничих недоліків - протокол від 27.01.2020 року № 19.

Підставою для прийняття спірного наказу про нарахування премії за показниками грудня 2019 року в частині, що стосується позивача став протокол службової наради від 27 січня 2020 року предметом якого ж був розгляд показників роботи за 20.01.2020 по 27.01.2020 року й результатом такої наради не було надання оцінки роботи позивача у грудні 2019 року у встановленому роботодавцем порядку, при цьому комісія з оплати праці, яка на засіданні 30 січня 2020 року на підставі цього ж протоколу від 27 січня 2020 року вже вважала необхідним позбавити позивача премії за показниками за грудень 2019 року не тільки не враховувала вищенаведеного, але й зафіксувала як підставу такого позбавлення той самий протокол від 27 січня 2020 року.

Задовольняючи вимоги позивача частково, суд першої інстанції виходив з того, що саме лише посилання в наказі на порушення внутрішніх положень та протокол від 27.01.2020 року без належного наведення мотиву застосування певних норм права або незастосування інших норм, враховуючи, що зазначений протокол від 27.01.2020 таких мотивів не містить, прийнятий у порушення порядку оцінки роботи працівників та взагалі не відповідає тому періоду показників діяльності за який нараховувалася премія у спірному наказі, а виробничі недоліки на які посилається відповідач при позбавленні премії у встановленому самим роботодавцем порядку належним чином не встановлені, не може вважатися належною юридичною кваліфікацією, у зв`язку з чим, видання спірного наказу в частині, що відноситься до позивача, порушує права останнього, оскільки визначає питання нарахування премії всупереч встановленому самим роботодавцем порядку. Щодо вимог про скасування відповідних протоколів, то суд зазначив, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є неналежним способом захисту прав. Так, останні для позивача не створюють прав та обов`язків, є різновидами службових документів, які не є обов`язковими і за своєю правовою природою мають рекомендаційний характер, впроваджуючись лише шляхом видання наказів. Таким протоколам може надаватися оцінка саме як доказам нарівні з іншими доказами у трудових спорах й їх скасування само по собі є неефективним способом захисту.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно із частинами 2, 3 статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до змісту статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

На підприємствах можуть затверджуватися положення про преміювання.

Частина 3 статті 97 КЗпП України зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що при вирішенні спорів про виплату премій винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні указаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Як вірно вказав суд першої інстанції, оцінка роботи та преміювання є дискреційним повноваженням роботодавця, однак останній здійснює такі дії не в будь-якому порядку, а лише у повній відповідності як національному законодавству так і внутрішнім актам самого роботодавця, якими визначено умови та розмір відповідних видів премій.

Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Частина 4 статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.

Така правова позиція сформульована у постанові ВСУ від 15.05.2017р. у справі № 6-2790цс16.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 відповідно до наказу №22/ОС від 21.12.2015 року переведений на посаду помічника з кадрових питань структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Зі змісту Положення про оплату праці працівників акціонерного товариства «Українська залізниця» вбачається, що воно запроваджується з метою узгодження корпоративних цінностей, цілей, результатів діяльності з винагородою, посилення мотивації до підвищення ефективності діяльності, особистої відповідальності, безперервного розвитку та організації єдиної прозорої системи управління оплатою праці. Положення є нормативно-правовим актом, який регламентує питання організації оплати праці, порядок і умови оплати праці та визначення індивідуальної заробітної плати працівників АТ «Укрзалізниця», у тому числі працівників апарату управління АТ «Укрзалізниця», регіональних філій, філій та їх структурних підрозділів (далі - Підрозділи).

Відповідно до вимог Положення, права на отримання винагороди за підсумками роботи можуть бути повністю або частково позбавлені працівники, які протягом звітного періоду допустили невиконання без поважних причин або неякісне виконання обов`язків, покладених на них трудових договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців Запорізького моторвагонного депо, коло обов`язків, які виконує кожен робітник за своєю спеціальністю визначається зокрема посадовими інструкціями та положеннями, які затверджені в установленому порядку.

За змістом п.п. 2.1.,2.3. Посадової інструкції помічника начальника з кадрових питань ОСОБА_1 останній очолює роботу із забезпечення структурного підрозділу працівниками потрібних професій, спеціальностей та кваліфікацій у відповідності з метою, стратегією та профілем підприємства. Організовує розробку прогнозів, визначення поточної та перспективної потреби у кадрах та джерела її задоволення на основі вивчення ринку праці, встановлення прямих зв`язків з навчальними закладами та службами зайнятості, контактів підприємств аналогічного профілю, інформування робочих підприємства про наявні вакансії, використання засобів масової інформації про наявні вакансії для розташування оголошень про наявні вакансії.

Так, підставою для прийняття спірного наказу про нарахування премії за показниками грудня 2019 року в частині, що стосується позивача став протокол службової наради від 27 січня 2020 року предметом якого був розгляд показників роботи за 20.01.2020 по 27.01.2020 року.

Суд першої інстанції, помилково дійшов висновку, що зазначеним протоколом безпідставно надано оцінку роботі позивача, зважаючи на порядок денний, оскільки за змістом протоколу встановлено, що на період зазначений у порядку денному у штаті депо є вільні вакансії, і що вказане пов`язано із незадовільними виконанням ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, зокрема не виконання вимог п.2.1,2.3 своєї посадової інструкції в частині оголювання роботи з забезпечення депо працівниками потрібних професій згідно вакансій та розташування оголошень про наявні вакансії у листопаді-грудні 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 був присутнім на зазначеній нараді, надавав свої пояснення.

За результатами наради було постановлено, зокрема РПЧОР ОСОБА_1 за невиконання в листопаді-грудні 2019 року вимог п. 2.1, 2.3 посадової інструкції не виплачувати 100% премії за грудень 2019 року.

Відповідно до п.1.5 Положення про преміювання працівників Запорізького моторвагонного депо за основні результати господарської діяльності, виробничі недоліки, за які премія може знижуватися або не виплачуватися повністю за рішенням комісії депо, згідно наказу є зокрема невиконання посадових інструкцій.

Відповідно до п.п. 1.9, 1.10 вказаного Положення, повне або часткове позбавлення премії проводиться за розрахунковий період, у якому були допущені чи виявлені недоліки або одержані відомості про них. Позбавлення або зниження розміру премії з зазначенням причин оформлюється наказом начальника моторвагонного депо.

Положенням про оплату праці працівників акціонерного товариства «Українська залізниця» встановлено у розділі 10 Порядок прийняття рішень щодо оплати праці, встановлення, виплати та визначення розмірів премій, доплат, надбавок, інших заохочувальних і компенсаційних виплат та Порядок організації роботи Комісії з питань оплати праці.

Так, відповідно до вказаного розділу Комісія з питань оплати праці, утворюється на рівні апарату управління АТ «Укрзалізниця», апарату управління регіональної філії, філії, їх структурних підрозділів.

Склад вказаної Комісії затверджено у структурному підрозділі «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» відповідно до наказу №67 від 27.01.2020 року.

За змістом п. 10.14. Положення про оплату праці працівників акціонерного товариства «Українська залізниця» Комісія з питань оплати праці: розглядає питання оплати праці у тому числі розглядає матеріали та здійснює оцінку виконання показників преміювання за звітний період; вивчає пропозиції стосовно розміру премії (збільшення, зменшення), або її позбавлення (часткового або повного); визначає розмір премії відповідно до вимог Положення, діючих положень про преміювання, нормативних документів з оцінки результатів діяльності працівників АТ «Укрзалізниця»; приймає рішення про відсоток збільшення, зменшення (часткове позбавлення) премії, повне позбавлення або невиплату премії; приймає рішення щодо інших питань оплати праці в частині встановлення, позбавлення, розміру виплат.

Так, згідно протоколу № 27 від 30.01.2020 року Комісії по розгляду питань оплати праці Запорізького моторвагонного депо, відповідно до порядку денного є зокрема розгляд матеріалів на преміювання за основні результати господарської діяльності за грудень 2019 року.

За результатами розгляду було зокрема постановлено не нараховувати премію згідно протокольних рішень та рапортів помічнику начальника з кадрових питань ОСОБА_1 (виробничий недолік - протокол від 27.01.2020 року №19).

Таким чином, інформація та обставини викладені у протоколі 27.01.2020 року №19, були предметом розгляду Комісії по розгляду питань оплати праці Запорізького моторвагонного депо, які вважали їх слушними та підтримали рішення, щодо невиплати позивачу премії.

Також слід зазначити, що Чернявський С.І. не перебував у складі вказаної Комісії, що спростовує доводи позивача про упереджене ставлення до нього з боку начальника депо.

Протокольні рішення Комісії по оплаті праці Запорізького моторвагонного депо від 30.01.2020 року №27 з поміж іншого стали підставою для прийняття спірного наказу про нарахування премії за основні результати господарської діяльності у грудні 2019 року, відповідно до якого прийнято рішення не нараховувати премію помічнику начальника з кадрових питань ОСОБА_1 (виробничий недолік - протокол від 27.01.2020 року №19).

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами викладеними у мотивувальній частині рішення районного суду, з приводу того, що наказ про нарахування премії, як офіційний документ, повинен характеризуватися точністю та зрозумілістю викладених обставин, бути мотивованим, і посилання на певні протокольні рішення, як на підставу позбавлення премії працівника без викладення конкретно порушення чи недоліку є невиправдним скороченням обов`язкового змісту офіційно-ділового документу, що повинно бути враховано в подальшій роботі структурного підрозділу.

Між тим, вказані недоліки не можуть бути підставою для скасування наказу «Про нарахування премії за основні результати господарської діяльності у грудні 2019 року» від 30 січня 2020 року № 81 в частині не нарахування премії помічнику начальника з кадрових питань ОСОБА_1 , оскільки вказаний наказ прийнято у повній відповідності із внутрішніми актами самого роботодавця, а вирішення питання щодо доцільності такого рішення роботодавця не може бути предметом судового розгляду оскільки входить до дискреційних повноважень роботодавця.

За таких обставин рішення районного суду підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 жовтня 2020 року у цій справі скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу «Про нарахування премії за основні результати господарської діяльності у грудні 2019 року» залишити без задоволення.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 11 січня 2021 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О.З. Поляков