Справа № 192/1902/20
Провадження № 2/192/183/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2021 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тітової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Чикової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 грудня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 грудня 2016 року уклала шлюб з відповідачем, від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружні стосунки погіршились після того, як відповідач перестав постійно працювати та став мати мінливий дохід. Відповідач вчиняв сварки, ревнував, що створювало напругу у відносинах та псувало стосунки, що зрештою призвело до того, що у жовтні 2019 року сторони припинили спільне проживання та ведення господарства та стали мешкати окремо, відповідач пішов. Відповідач припинив будь-яке спілкування з позивачем та дитиною, що призвело до відчуження, і це на думку позивача шкодить її інтересам, інтересам відповідача, погано впливає на світогляд і сприйняття сім`ї дитиною, тому просила шлюб розірвати, залишивши після розірвання шлюбу їй шлюбне прізвище.

Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подавав, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.

За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню на підставі наступного.

Сторони перебувають у шлюбі з 16 грудня 2016 року, шлюб зареєстрований Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 853, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 16 грудня 2016 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14 вересня 2017 року, виданим Соборним районним у місті Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.

Позивач зазначає, що будь-яких стосунків з відповідачем немає, через відчуження та тривалий період окремого проживання, з жовтня 2019 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та мешкають окремо. Зазначає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх доньки. Дитина проживає разом з позивачем.

Відповідач позов визнав в повному обсязі.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони фактично не створили міцної сім`ї, припинили шлюбні відносини та мешкають окремо.

За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивачу необхідно залишити шлюбне прізвище - ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в позовній заяві позивач ОСОБА_5 не зазначила про стягнення з відповідача сплаченого нею судового збору, сплачений позивачем судовий збір в сумі 840,80 грн. не підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 16 грудня 2016 року Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 853.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище - ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення

Повне рішення складено 08.01.2021.

Суддя О.О. Тітова