Справа № 395/1357/20 Провадження № 2-о/395/3/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Новомиргородський районний сектор ДМС України Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду із заявою звернувся ОСОБА_2 , заінтересована особа: Новомиргородський районний сектор ДМС України Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Оситна Новомиргородського району Кіровоградської області народився заявник, ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Оситнянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області б/н від 17.06.2020р.

Заявник у 2020 році звернувся до Новомиргородського районного сектору Державної міграційної служби (як особа, яка досягла 70 років та не має паспорта громадянина України і реєстрації місця проживання) з проханням видати йому паспорт громадянина України, надавши усі необхідні документи.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 листом від 26.02.2020 року Новомиргородського районного сектору Державної міграційної служби відмовлено заявнику у видачі паспорта громадянина України у зв`язку з тим, що заявником не підтверджено постійну прописку на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року)

Починаючи з моменту народження заявник дійсно проживав у с. Оситна разом з батьками, що підтверджується інформацією з погосподарського обляку Оситнянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, у 1976 році заявник переїхав на проживання у м. Новомиргород Кіровоградської області, починаючи з 1980 по грудень 1985 року працював на посаді проходчиком підземним 4 розряду на шахті "Новомиргородська", що підтверджується архівною довідкою №374-111/01-25 від 21.11.2019р., починаючи з 1985 року по 1990 рік працював на кирпичному заводі м. Новомиргорода Кіровоградської області.

Станом на 24 серпня 1991 року заявник дійсно проживав у місті Новомиргород Кіровоградської області у будинку по вулиці Зоряна.

Починаючи з 2007 року і по даний час заявник проживає без реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Пурпурівської сільської ради №289 від 20.10.2020р.

Факт проживання заявника на території України необхідно встановити для того, щоб ОСОБА_2 міг одержати паспорт громадянина України, зареєструвати своє місце проживання, мати можливість здійснювати свої цивільні права та обов`язки, передбачені статтями 12,14 Цивільного кодексу України .

У зв`язку з чим заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент проголошення незалежності України (станом на 24 серпня 1991 року) постійно проживав на території України, а саме проживав у АДРЕСА_2 .

Представник заявника в судовому засіданні просив задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи Новомиргородський районний сектор ДМС України Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській областів судовому засіданні в судове засідання не з`явився про місце, час та дату був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендоване) від 27 листопада 2020 року.

Заслухавши пояснення представника заявника та вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за такими обставинами.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Оситна Новомиргородського району Кіровоградської області народився заявник, ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Оситнянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області б/н від 17.06.2020р.

Заявник у 2020 році звернувся до Новомиргородського районного сектору Державної міграційної служби (як особа, яка досягла 70 років та не має паспорта громадянина України і реєстрації місця проживання) з проханням видати йому паспорт громадянина України, надавши усі необхідні документи.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 листом №3526-99/3526.1-20 від 26.02.2020 року Новомиргородського районного сектору Державної міграційної служби відмовлено заявнику у видачі паспорта громадянина України у зв`язку з тим, що заявником не підтверджено постійну прописку на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року)

Починаючи з моменту народження заявник дійсно проживав у с. Оситна разом з батьками, що підтверджується інформацією з погосподарського обліку Оситнянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, у 1976 році заявник переїхав на проживання у м. Новомиргород Кіровоградської області, починаючи з 1980 по грудень 1985 року працював на посаді проходчиком підземним 4 розряду на шахті "Новомиргородська", що підтверджується архівною довідкою №374-Ш/01-25 від 21.11.2019р., починаючи з 1985 року по 1990 рік працював на кирпичному заводі м. Новомиргорода Кіровоградської області.

Факт проживання заявника у місті Новомиргород Кіровоградської області по вулиці Зоряна на час проголошення незалежності України, а саме станом на 24 серпня 1991 року, підтвердили свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , проживають по АДРЕСА_2 та ОСОБА_5 , яка знає особисто заявника ще з молодих років.

Починаючи з 2007 року і по даний час заявник проживає без реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Пурпурівської сільської ради №289 від 20.10.2020р.

Вказана обставина перешкоджає заявнику в отриманні заявником паспорт громадянина України, зареєструвати своє місце проживання, мати можливість здійснювати свої цивільні права та обов`язки, передбачені статтями 12,14 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України.

Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року N 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо.

Відповідно Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року N 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року N 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Факт постійного проживання на території України заявника, у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Законом України «Про громадянство України»порядку, набути громадянство України заявник не може.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України.

В судовому засіданні з матеріалів справи та показів свідків беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент проголошення незалежності України (станом на 24 серпня 1991 року) постійно проживав на території України, а саме проживав у місті Новомиргород Кіровоградської області по вулиці Зоряна.

За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку, що заява підлягає беззаперечному задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 264,265 , 315,316, 318 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Новомиргородський районний сектор ДМС України Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області, про встановлення факту, що має юридичне значення- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент проголошення незалежності України (станом на 24 серпня 1991 року) постійно проживав на території України, а саме проживав у АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 січня 2021 року.

Суддя: Р. А. Забуранний