РІШЕННЯ

Іменем України

12.11.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді- Ванівського Ю.М.

з участю секретаря- Лозинського Т.-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває на розгляді позовна заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів.

Заяву мотивує тим, що 30.08.2016 року між cторонами було зареєстровано шлюб за актовим записом №02 у виконавчому комітеті Крупської сільської ради Миколаївського району Львівської області міського управління юстиції (свідоцтво НОМЕР_1 ). Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20.10.2020 р. розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 30.08.2016 року, зареєстрований за актовим записом №02 у Виконавчому комітеті Крупської сільської ради Миколаївського району Львівської області міського управління юстиції.

Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище " ОСОБА_4 ".

Спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати із позивачкою (матір`ю та син).

Відповідач на утримання дітей дитини у добровільному порядку коштів не надає, дочка знаходяться на повному утриманні матері.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

29 вересня 2021 року на адресу суду поступив відзив, який мотивований тим, що відповідач не має офіційного місця праці через стан здоров`я та проживає у селі разом із своєю матірю. Окрім нерегулярного підробітку іншого доходу нього не має. Харчується переважно урожаєм із городу.

На підставі вищевикладеного, та з урахуванням карантину, просить стягувати аліменти в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13.10.2021 р. вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивачка не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задоволити.

В судове засідання відповідач не з`явився, однак така неявка не перешкоджає розгляду справи у відповідності до ст. 223 ЦПК України.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1ст. 5 ЦПК України,передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Cвстановлено, що 30.08.2016 року між cторонами було зареєстровано шлюб за актовим записом №02 у виконавчому комітеті Крупської сільської ради Миколаївського району Львівської області міського управління юстиції (свідоцтво НОМЕР_1 ). Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20.10.2020 р. розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 30.08.2016 року, зареєстрований за актовим записом №02 у Виконавчому комітеті Крупської сільської ради Миколаївського району Львівської області міського управління юстиції.

Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище " ОСОБА_4 ".

Спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати із позивачкою (матір`ю та син).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.09.2020 р. зарахована в ЗДО №153 та перебуває по теперішній час, що підтверджується довідкою №330 від 20.10.2021 р., виданою Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №153.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ст.ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р.

Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

На підставі ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.191 СК України , аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до позиції Верховного суд України, від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18, в якому вказано, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Крім того, визначення стягнення коштів у частці від доходу порушить положення частини третьої статті 181 СК України, оскільки спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Так, суд врахувавши наведені сторонами доводи та докази, якими вони обгрунтовують свої позиції, приходить до переконання про стягнення із відповідача щомісячно аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 2500 грн., що на думку суду забезпечить належний розвиток спільної дитини. Дана сума є підйомною для відповідача, який є працездатного віку.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов слід задоволити частково.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. 00 коп. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мініму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 10 червня 2021 року і до досягнення дитини повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. в корист держави.

В решті вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ванівський Ю.М.