РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Висоцького Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 569/12944/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Рівнетеплоенерго» (надалі - позивач), діючи через свого представника Матляк Т.М., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в розмірі 34454 грн. 76 коп. та судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником (квартиронаймачем) якого є ОСОБА_2 . Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 станом на 01.06.2020 року виникла заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 34 454,76 грн.

Ухвалою суду від 07 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

27 вересня 2021 року відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні вимог, оскільки інформація, що міститься в оборотній відомості не відповідає фактичним обставинам справи. Додатково вказав, що він не є одноосібним власником житла, на яке надаються послуги з опалення. Вважає, що тягар по утриманню квартири не може повністю лягати на нього, оскільки він є власником лише 1/3 частини квартири, а тому вимоги позивача про стягнення з нього заборгованості є необґрунтованими, тому не підлягають до задоволення. Крім того, одночасно з відзивом подав заяву про застосування позовної давності, в якому просить застосувати позовну давність до вказаних правовідносин.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні надала оборотну відомість по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ОСОБА_2 відповідно до якої заборгованість в межах позовної давності становить 12229,84 грн. Додатково зазначила, що у червні 2018 року даний особовий рахунок було розділено на два рахунки, тому вказана заборгованість у розмірі 12229,48 грн. виникла за відповідачем.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив проти задоволення застосування позовної давності до вказаних правовідносин, однак не погоджується з розміром заборгованості, оскільки вважає, що сума 12229,48 грн. повинна бути розбита на всіх співвласників квартири.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено, ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), квартиронаймачем якого є ОСОБА_2 .

Згідно ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічні положення містить і стаття 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на час розгляду справи.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2055 року №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідач не виконує свого обов`язку по оплаті цих послуг, внаслідок чого за ним за період з 01 лютого 2012 року по 01.05.2021 року утворилася заборгованість в розмірі 34 454,76 грн.

Вимоги позивача про стягнення заборгованості по оплаті за послуги опалення та гарячого водопостачання є обґрунтованими та доведеними. Разом з тим, суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість в меншому розмірі, ніж просить позивач.

За приписами ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною п`ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як визначено статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно вимог частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про визнання боргу за спірний період.

Таким чином, позовна давність у цій справі спливла до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом минуло три роки. Позивач звернувся до суду з позовом 25 червня 2021 року. Послуги, надані у червні 2018 року, відповідач мав оплатити до 20 червня 2018 року включно, тому позовна давність повинна обчислюватися з червня 2018 року.

В судовому засіданні покликання представника відповідача на те, що він не є одноосібним власником квартири, а тому тягар по утриманню квартири не може повністю лягати на нього, судом не приймаються до уваги, оскільки судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що на підставі Наказу МВК від 11.06.2013 року у червні 2018 року даний особовий рахунок було розділено на два рахунки: на відповідача і на ОСОБА_3 .

Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 , долученої представником позивача у судовому засіданні вбачається, що розрахунок заборгованості здійснений з розрахунку на одну особу та з врахуванням позовної давності з червня 2018 року по червень 2021 року становить 12229, 84 грн.

Відтак, суд, враховуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності, вважає, що стягненню підлягає заборгованість в межах позовної давності в розмірі 12229 грн. 84 коп.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог в межах строку позовної давності в сумі 12229 грн. 84 коп.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 806 грн. 00 коп. (12229,84х2270/34454,76).

Керуючись ст.ст. 11, 264, 259, 526, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час розгляду справи), ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", ст. ст. 3, 12, 13, 81, 82, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в розмірі 12 229 грн.84 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» судовий збір в розмірі 806 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: вул. Д. Галицького, буд. 27, м. Рівне, .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.Г. Кучина