Справа № 621/2927/21
Провадження № 2/621/1153/21
РІШЕННЯ

Іменем України

11 листопада 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Лацько А.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши за відсутності учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

28.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій просила розірвати шлюб, зареєстрований 31 січня 2020 року Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 4 та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що з 31.01.2020 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Від шлюбу сторони мають спільну дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочка проживає та залишиться проживати після розірвання шлюбу разом із позивачем.

Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне та повсякденне життя, несумісність характерів, відсутність взаємопорозуміння та подружню невірність. Стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечать її інтересам.

Спір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя наявний між сторонами, оскільки майно придбане за сумісні кошти подружжя, в тому числі й автомобіль, однак, питання про поділ майна буде вирішуватись в іншому провадженні.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 жовтня 2021 року.

25.10.2021 до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, відповідно до якого відповідач визнав позовні вимоги та зазначив, що дійсно відразу після реєстрації шлюбу шлюбні відносини не склалися і припинилися. Однак, відповідач заперечує факт подружньої невірності та факт придбання майна за сумісні кошти подружжя. Щодо стягнення з відповідача на корить позивача суми сплаченого судового збору, ОСОБА_2 просить застосувати положення частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та стягнути з нього 50% від суми судового збору сплаченого позивачем, а інші 50% суми судового збору повернути позивачу з державного бюджету (а.с. 20).

26.10.2021 судове засідання відкладено за клопотаннями учасників справи до 11.11.2021.

26.10.2021 скориставшись своїм процесуальним правом позивач ОСОБА_1 надала до канцелярії суду відповідь на відзив, відповідно до якого просить шлюб розірвати. Крім того, позивач ОСОБА_1 у відповіді на відзив зазначила, що відносини, що притаманні подружжю між сторонами були припинені з жовтня 2020 року, а подальше збереження шлюбу неможливе та суперечать інтересам позивача. Також позивач наголошує на тому, що між сторонами наявний спір з приводу поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, який буде вирішуватися в іншому провадженні (а.с. 31-32).

10.11.2021 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Даними Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 виданого 31.01.2020 Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 січня 2020 року, актовий запис № 4 (а.с. 8).

Сторони мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Свідоцтво про народження, серії НОМЕР_2 , актовий запис № 16 (а.с. 9).

Відповідно до Акту обстеження по факту проживання/не проживання особи на території Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, складеного 21.07.2021 депутатом Зміївської міської ради Мудрак Н.М., в присутності свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з 01.01.2021 ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 проживають за адресою місця реєстрації ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися.

За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Позивач зазначає, що спір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя має намір вирішити в рамках іншого провадження.

Згідно з частиною 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, належить повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету (а.с.20).

Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 142, 206, 211, 223, частиною 2 статті 247, статтями 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , зареєстрований 31 січня 2020 року, місце державної реєстрації: Кобеляцький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 4 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишити без змін.

Зобов`язати Головне управління Державної Казначейської служби України в Харківській області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 к., сплаченого при поданні позовної заяви до суду за квитанцією № 0.0..1 від 27 вересня 2021 року в АТ КБ «ПриватБанк».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 к. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повний текст рішення складено 11.11.2021.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Головуючий: