КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/100/21
Провадження № 2/488/862/21 р.
30.09.2021 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд міста Миколаєва в складі: головуючої судді Лазаревої Г.М., при секретарі Криницькій Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні приміщенням загального користування,
ВСТАНОВИВ:
В січні 2021 року позивачі звернулися до суду із позовом, уточнивши який, остаточно просять передати їм в окреме особисте користування - місце загального користування - пральню № 189, площею 7,81 кв.м. у гуртожитку АДРЕСА_1 , з встановленням особистих дверних замків для переобладнання під санвузол.
В обґрунтування свого позову позивачі зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 27.07.2020 року за № 2860, виданого Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради, вони є власниками кімнати АДРЕСА_2 . Вказана кімната належить їм на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному та знаходиться у будинку, який є гуртожитком. На поверсі гуртожитку, де розташована їх кімната, проживають також і відповідачі по справі. Окрім житлових кімнат на поверсі знаходяться також приміщення загального користування (допоміжні приміщення), а саме: туалети, коридор № 179 - 32,6 кв.м., пральня № 189 - 10,1 кв.м., кухня № 190 - 14,2 кв.м., балкон - 2,4 кв.м. У кожного з відповідачів у користуванні є свій туалет, якими вони користуються самостійно, кожен своїм. Позивачі фактично залишились без туалету, у зв`язку із чим, при наявності у приватній власності особистого майна, вимушені проживати у знайомих. Сусіди - жителі 7 поверху даного гуртожитку, що є відповідачами по даній справі, а саме: кім. 715-716 ОСОБА_5 ; кім. 719-720 ОСОБА_7 ; кім. 721-722 ОСОБА_10 ; 723-724 ОСОБА_11 , не заперечують проти того, щоб позивачі зайняли пральню в особисте користування та надали на це свою письмову згоду. ТОВ «Перша Миколаївська управляюча компанія» також не заперечує проти того, щоб вони виконали переобладнання вказаної пральної кімнати під санвузол.
У зв`язку з тим, що сусіди кім. 717-718 відповідач ОСОБА_6 , кім. 713-714 відповідач ОСОБА_4 не надали свою згоду на отримання позивачами їх частин пральні, вони вимушені просити для задоволення їх санітарно-гігієнічних потреб, передати їм в особисте користування для переобладнання в туалет пральню № 189, площею 7,81 кв.м.
Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачі просили позов задовольнити.
Відповідно до заяви, позивачі просять про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.
Відповідачі в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщені своєчасно та належним чином.
Враховуючи викладене, та зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.
Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 27.07.2020 року за № 2860, виданого Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками кімнати АДРЕСА_2 . Вказана кімната належить їм на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному та знаходиться у будинку, який є гуртожитком. Вказане підтверджено копією свідоцтва про право власності від 27.07.2020 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копією технічного паспорту на кімнату АДРЕСА_3 .
Окрім житлових кімнат на поверсі знаходяться також приміщення загального користування (допоміжні приміщення), а саме: туалети, коридор № 179 - 32,6 кв.м., пральня № 189 - 10,1 кв.м., кухня № 190 - 14,2 кв.м., балкон - 2,4 кв.м. У кожного з відповідачів у користуванні є свій туалет, якими вони користуються самостійно, кожен своїм.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», житлові приміщення у гуртожитку - приміщення гуртожитку (житлові кімнати, житлові блоки (секції), призначені та придатні для постійного проживання у них.
Житлова кімната у гуртожитку - окреме житлове приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому.
Допоміжні приміщення у гуртожитку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», допоміжні приміщення у гуртожитках передаються у спільну сумісну власність власникам житлових приміщень у таких гуртожитках безоплатно і окремо приватизації не підлягають.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» власники житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у гуртожитку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території, відповідно до своєї частки у майні гуртожитку. Допоміжні приміщення у гуртожитку передаються у спільну сумісну власність безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Співвласники допоміжних приміщень у гуртожитку зобов`язані не перешкоджати іншим особам у правомірному користуванні такими приміщеннями. Утримання допоміжних приміщень у гуртожитках та прибудинкових територій здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кухні, санвузли, тощо) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.
Частиною 2 статті 382 ЦК України також встановлено, що власникам квартир у дво- або багатоповерховому житловому будинку приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або в середині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку, належать на праві спільноїсумісної власності.
Окрім того, право одного із співвласників вчиняти будь-які дії із спільним майном виключно за згоди інших співвласників передбачене й положеннями ст. 358 ЦК України. Тобто будь-які дії повязані з допоміжними приміщеннями будинку, можуть вважатися законними лише за умови отримання на це дозволу усіх без винятку співвласників гуртожитку. В той же час вказане правило в даному випадку дотримане не було, оскільки ми такої згодим відповідачам на самостійне використання допоміжних приміщень, що є місцями загального користування, не надавали.
Згідно приписів ст. 11 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» допоміжні приміщення гуртожитку призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців ( кухні, санвузли, поза квартирні (поза кімнатні) коридори, кладові, вестибюлі тощо).
За ч. 2 ст. 6 Закону співвласники допоміжних приміщень у гуртожитку зобов`язані не перешкоджати іншим особам у правомірному користуванні такими приміщеннями.
Згідно листа ТОВ "Перша Миколаївська управляюча компанія" від 01.09.2021 року за вих. № К-77 перерахунок загальної площі кімнати позивачів та сусідів проведено, також відповідно до листа від 08.04.2021 року за вих. № К-48 не заперечує проти виконання переобладнання пральної кімнати на санвузол при отриманні письмової згоди з сусідами поверху.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачі по справі мають рівні права з відповідачами на користування допоміжними приміщеннями у гуртожитку, якими є туалет та пральня кімната у гуртожитку АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов - задовольнити.
Передати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в окреме особисте користування місце загального користування - пральню № 189, площею 7,81 кв.м. у гуртожитку АДРЕСА_1 , з встановленням особистих дверних замків для переобладнання під санвузол.
Копію заочного рішення направити відповідачу для ознайомлення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивачі мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 .
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_5 .
Відповідач: ОСОБА_5 , АДРЕСА_6 .
Відповідач: ОСОБА_6 , АДРЕСА_7 .
Відповідач: ОСОБА_7 , АДРЕСА_8 .
Відповідач: ОСОБА_8 , АДРЕСА_9 .
Відповідач: ОСОБА_9 , АДРЕСА_10 .
Суддя: Г.М. Лазарева