КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 381/3248/20

провадження номер: 22-ц/824/11648/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду міста Київської області від 19 травня 2021 року у складі судді Соловей Г.В., у справі за позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 20 травня 2017 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди № 01-20-05-2017 транспортного засобу у фізичної особи, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала ФОП ОСОБА_1 в строкове платне користування два автомобіля та напівпричіп, в тому числі, автомобіль марки «Renault Magnum» 390.19, 1997 року випуску, державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане МРЕВ-3246 12 квітня 2018 року, що підтверджено актом прийому-передачі предмета оренди (транспортних засобів) згідно з договором № 01-20-05-2017 від 20 травня 2017 року. Вказував, що у червні 2017 року до нього звернувся ОСОБА_2 з пропозицією надати свої послуги в якості водія-далекобійника на вантажних автомобілях та вантажних автомобілях з самосвальними напівпричіпами, посилаючись на те, що він має знання щодо устаткування вантажних автомобілів та досвід експлуатації самосвальних напівпричепів не менше двох років, що є обов`язкою умовою для здійснення послуг перевезення.

Позивач вказував, що 15 червня 2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено цивільно-правову угоду №1, відповідно до умов якої він доручив, а відповідач взяв на себе зобов`язання виконати автоперевезення вантажу автомобілем з використанням напівпричіпа по визначеному маршруту. Зазначав, що 24 вересня 2018 року відповідач прийняв від вантажовідправника вантаж для його перевезення у смт Ружин Житомирської області. Проте, 25 вересня 2018 року під час проведення розвантажувальних робіт ОСОБА_2 допустив перекидання напівпричіпу з вантажем і внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) пошкодив вказаний напівпричіп. Зазначав, що для відновлення пошкодженого напівпричепу ним було витрачені кошти у розмірі 125 797 грн 14 коп. Також було пошкоджено гідроциліндер на суму 60 562 грн 37 коп.

Крім того, позивач вказував, що 10 травня 2017 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс будівельників України» (далі - ТОВ «Альянс будівельників України») було укладено договір про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом. 20 жовтня 2018 року ТОВ «Альянс будівельників України» подало транспортну заявку № 1 на перевезення вантажу на загальна вартість перевезення 110 000 грн 00 коп. Оскільки напівпричеп був пошкоджений, то позивач був позбавлений можливості використовувати його за призначенням та виконати взяті на себе зобов`язання. У зв`язку з цим, йому були спричинені збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 110 000 грн 00 коп.

З урахуванням наведеного, ФОП ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь майнову шкоду у розмірі 296 359 грн 61 коп., з яких: 125 797 грн 14 коп. - оплата послуг за ремонтні роботі, 60 562 грн 37 коп. - придбання гідроциліндра, 110 000 грн 00 коп. - збитки у вигляді упущеної вигоди.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду міста Київської області від 19 травня 2021 року позов ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що факт керування транспортним засобом саме відповідачем ОСОБА_2 підтверджується наявною у матеріалах справи товарно-транспортною накладною №266732 від 24 вересня 2018 року, яка містить всі реквізити пошкодженого транспортного засобу, час прийняття та розвантаження товару, а також прізвище та підпис відповідача, як водія, що здійснював прийом та передачу товару уповноваженій особі ТОВ «Ружинська будівельна кераміка» ОСОБА_4 . Також свідок ОСОБА_5 , яка є завідувачем складу ТОВ «Ружинська будівельна кераміка», підтвердила, що прийом товару вона здійснювала згідно вказаної товарно - транспортної накладної та саме внаслідок дій водія ОСОБА_2 відбулося перекидання напівпричепу та його пошкодження.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не було доведено факту завдання відповідачем шкоди та її розмір, оскільки згідно акту огляду транспортного засобу №SK-1806751 від 08 жовтня 2018 року, який складено уповноваженою особою ТОВ «Сканія України», були встановлені наступні пошкодження напівпричіпу, а саме: кузов самоскиду, діагональ рами, зчіпна плита, гідроциліндр. Наявність пошкоджень напівпричіпу також було підтверджено свідками та фотокартками з місця події. Крім того, наявність пошкоджень напівпричепу та виникнення їх внаслідок дій відповідача підтверджується актом комісії ТОВ «Ружинська будівельна кераміка» від 07 червня 2021 року, який не було подано до суду першої інстанції внаслідок того, що його було складено та надано позивачу після винесення судом оскаржуваного рішення.

Зазначає, що на підтвердження заявленого розміру шкоди позивачем надано суду належні та допустимі докази (рахунок ТОВ «Сканія України» №SK-1806751 від 09 жовтня 2018 року на загальну суму 125 797 грн 14 коп., акт виконаних ремонтних робіт №SK-1806751 від 16 січня 2019 року, гарантійна книга та рахунок на його оплату №68 від 21 травня 2019 року на суму 60 562 грн 37 коп., товарний чек №314 від 21 січня 2019 року, видаткову накладну №364 від 21 травня 2019 року, договір №1005/17- 1615 від 10 травня 2017 року, який було укладено ним із ТОВ «Альянс будівельників України»). Однак вказані докази безпідставно не були взяті судом до уваги.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем та його представником не надано доказів, які б підтверджували факт вчинення відповідачем протиправних дій або бездіяльності та наявності причинного зв`язку між такими діями (бездіяльністю) і наслідками у виді спричинення пошкодження транспортного засобу. Також не надано належних доказів на підтвердження розміру шкоди, яку позивач зазначав у зв`язку з пошкодженням напівпричепу внаслідок ДТП, яка сталася 25 вересня 2018 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до положень ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 197/1330/14-ц (провадження №61-21956св19) дійшов висновку про те, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 травня 2017 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди №01-20-05-2017 транспортного засобу у фізичної особи, відповідно до умов якого останньому було передано в строкове платне користування два автомобіля та напівпричеп, зокрема, автомобіль «Renault Magnum» 390.19, 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричеп Н/ПР-Самоскид-Е, марка ROFA HKS-F-24-27, 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 (а.с.31-33).

Вказаний автомобіль «Renault Magnum» 390.19, д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіп, д.н.з. НОМЕР_4 , було передано ФОП ОСОБА_1 згідно акта прийому-передачі від 20 травня 2017 року (а.с.34).

Установлено, що 15 червня 2018 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено цивільно-правову угоду № 1, за умовами якої ФОП ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання виконати такі роботи: вантажне автоперевезення грузу автомобілем «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричеп, д.н.з. НОМЕР_4 , по маршруту: місто завантаження та місто вивантаження визначається згідно товарно-транспортної накладної (а.с.35-36).

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 24 вересня 2018 року № 266732 водій ОСОБА_2 , як автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , на автомобілі «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричеп, д.н.з НОМЕР_4 , мав здійснити перевезення вугілля, замовник ТОВ «Ружинська будівельна кераміка», пункт навантаження - місто Костянтинівка Донецької області, пункт розвантаження - смт Ружин Житомирської області (а.с.39-40).

Також встановлено, що 10 травня 2017 року між ФОП ОСОБА_1 і ТОВ «Альянс будівельників України» було укладено договір про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом. 20 жовтня 2018 року ТОВ «Альянс будівельників України» подало транспортну заявку № 1 на перевезення вантажу на загальна вартість перевезення 110 000 грн 00 коп. (а.с.50-56).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ФОП ОСОБА_1 зазначав, що 25 вересня 2018 року під час проведення розвантажувальних робіт на території складу вантажоотримувача ТОВ «Ружинська будівельна кераміка», що розташований за адресою: Житомирська область, Ружинський район, смт Ружин, провулок Колгоспний, 5, відповідач ОСОБА_2 допустив перекидання напівпричіпу, д.н.з НОМЕР_5 , з вантажем, в наслідок чого відбулося механічне пошкодження напівпричепу, та заподіяно йому шкоду, як володільцю цього майна.

На підтвердження заподіяння діями ОСОБА_2 позивачу майнової шкоду та її розміру, представником позивача було надано суду: рахунок ТОВ «Сканія України» №SK-1806751 від 09 жовтня 2018 року на загальну суму 125 797 грн 14 коп., акт виконаних ремонтних робіт №SK-1806751 від 16 січня 2019 року, гарантійна книга та рахунок на його оплату №68 від 21 травня 2019 року на суму 60 562 грн 37 коп., товарний чек №314 від 21 січня 2019 року, видаткову накладну №364 від 21 травня 2019 року, договір №1005/17-1615 від 10 травня 2017 року, який було укладено позивачем із ТОВ «Альянс будівельників України».

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що наданими позивачем рахунком №SK-1806751 від 09 жовтня 2018 року та актом виконаних робіт №SK-1809029 від 16 січня 2019 року, які складені ТОВ «Сканія Україна», підтверджено лише те, що сума ремонту напівпричіпу, д.н.з НОМЕР_5 , становить 125 797 грн 14 коп. (а.с.42-44), а рахунком на оплату № 68 від 21 травня 2019 року, товарним чеком №364 та видатковою накладною № 64 від 21 травня 2019 року (а.с.61-68) лише підтверджено вартість гідроциліндру, болту та гайки, що становить 60 562 грн 37 коп.

Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що саме ці запчастини необхідно було замінити та саме ці запчастини пошкоджено в результаті ДТП, як і не було надано інших відомостей як щодо самого факту спричинення шкоди, у тому числі, причин пошкодження транспортного засобу, особи або осіб, з вини яких сталося таке пошкодження.

Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 показав, що він не бачив самої події перекидання напівпричепу. На місце подій він приїхав через чотири години, коли автомобіль вже стояв на колесах. Свідок ОСОБА_5 показала, що вона працює завскладом ТОВ «Ружинська будівельна кераміка», з відповідачем не знайома. Водій їй не представився, надав накладну на товар, після чого заїхав в «дорожнік», де знаходився відсів. Вказала, що вони разом сіли в машину і поїхали на зважування, потім заїхали на розвантаження. Водій бігав знімав двері для розвантаження, а вона розмовляла по телефону. Коли водій пішов піднімати причеп, щоб висипати вугілля, він підняв на один штик, причеп впав і перевернувся. Причина перевертання автомобіля не встановлювалась.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно критично оцінив вказані покази свідків, оскільки ці свідки фактично підтвердили лише факт перевертання причепу. Будь-яких актів ними не складалося. Тобто дані свідки не підтвердили дійсні обставини події, що мала місце 25 вересня 2018 року.

Водночас клопотань щодо призначення в даній справі судової експертизи з метою з`ясування обставин справи для підтвердження факту наявності причинного зв`язку між можливими протиправними діями відповідача і наслідками у виді спричинення пошкодження майна позивача, останнім не заявлялось. Хоча представнику позивача судом першої інстанції були роз`яснені його процесуальні права, що підтверджується протоколом судового засідання від 18 лютого 2021 року (а.с.150-151).

Установивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем та його представником не надано доказів, які б підтверджували факт вчинення відповідачем протиправних дій або бездіяльності, а також наявність причинного зв`язку між такими діями/бездіяльністю і наслідками у виді спричинення пошкодження автомобіля, що є його процесуальним обов`язком в силу ст.ст.12, 81 ЦПК України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом дана належна правова оцінка.

Посилання в апеляційній скарзі на акт комісії ТОВ «Ружинська будівельна кераміка» від 07 червня 2021 року, який доданий позивачем до апеляційної скарги (а.с.201), не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки вказаний документ поданий позивачем з порушенням процесуальних строків подання доказів.

Згідно з ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Статтею 367 ЦПК України визначено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Так, відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що наданий позивачем апеляційному суду вказаний вище доказ не був поданий до суду першої інстанції та він не був предметом розгляду у суді першої інстанції.

Позивач не надав апеляційному суду доказів неможливості складання та подання вказаного вище акту комісії ТОВ «Ружинська будівельна кераміка» до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а відтак цей доказ не може бути прийнятий апеляційним судом відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України.

Так обставина, що акт комісії ТОВ «Ружинська будівельна кераміка» від 07 червня 2021 року був складений та наданий позивачу після винесення судом оскаржуваного рішення, не свідчить про те, що позивач об`єктивно не мав можливості звернутися до ТОВ «Ружинська будівельна кераміка» для складання відповідного акту з метою його подання до суду в порядку та у строки, визначені ст.83 ЦПК України.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду міста Київської області від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: