Справа № 697/2291/21
Провадження № 2/697/727/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Колісник Л.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Київської міської прокуратури, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна, яким просив скасувати арешт майна, належного на праві приватної власності ОСОБА_1 , накладеного постановою слідчого прокуратури м. Києва Довбиш Н.В. від 15 грудня 2008 року, реєстраційний номер обтяження 8360952 та виключити зазначену заборону з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивував тим, що 15 грудня 2008 року слідчим прокуратури м. Києва Довбиш Н.В. по кримінальній справі № 50-5390, порушеній відносно нього за ч.3 ст. 364 КК України було винесено постанову про накладення арешту на майно, а саме було арештовано все наявне, невизначене майно. В подальшому 01 жовтня 2009 року Оболонським районним судом м. Києва по зазначеній справі було винесено вирок, яким його засуджено за ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 364 КК України без конфіскації майна. При ухваленні вироку суд не прийняв рішення відносно його арештованого майна органом досудового розслідування, тобто арешт не був скасований.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про зняття арешту з майна необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно з п.1, 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Із заяви та доданих до неї матеріалів, вбачається, що позивачем оспорюється постанова слідчого прокуратури м. Києва Довбиш Н.В. від 15 грудня 2008 року про накладення арешту на майно ОСОБА_1 у кримінальній справі, порушеній відносно нього.

Таким чином, арешт на майно позивача був накладений під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі норм КПК України 1960 року в редакції, яка була чинною на час вчинення відповідної процесуальної дії.

Після набрання чинності КПК України 2012 року, на час звернення до суду з цивільним позовом, позивач має право захистити свої права відповідно до норм КПК України, у порядку кримінального судочинства, оскільки є учасником кримінального провадження.

Таке право передбачене пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року: запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

У порядку, передбаченому КПК України, суд вправі вирішувати питання, що виникають при виконанні вироків.

Відповідно до ч.1 ст. 409 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи застосування кримінального закону, що має зворотну силу, відповідно до частин другої і третьої статті 5 Кримінального кодексу України, вирішуються судом, який постановив вирок.

Разом з тим, спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно п.21.1 Постанови Великої Палати Верховного Суду № 727/2878/19 від 30 червня 2020 спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі N 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 був засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва.

КПК України (від 28 грудня 1960 року) був встановлений вичерпний перелік процесуальних рішень органу дізнання, слідчого чи прокурора, які могли бути самостійно оскаржені до суду на стадії досудового слідства, постанова про накладення арешту на майно до таких процесуальних рішень не відносилася. Прокуратура у порядку нагляду мала повноваження скасовувати рішення слідчого.

Оскільки спір виник з дій слідчого органу, пов`язаного з розслідуванням ним конкретної кримінальної справи, зважаючи на те, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого регулюється нормами кримінально-процесуального законодавства, цей спір має розглядатись за нормами кримінально-пролцесуального законодавства.

Оскільки постанова слідчого про накладення арешту на майно була винесена 15 грудня 2008 року, а новий КПК України набрав чинності 20 листопада 2012 року, позивач як учасник кримінального провадження має право звернутися з питанням про зняття арешту з майна в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом в порядку кримінального судочинства.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК Українисуддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду .

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно відмовити у відкритті провадження у справі за його позовом про зняття арешту з майна, накладеного у кримінальному провадженні, оскільки така не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 186, 258,260,261,272 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовом в порядку кримінального судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Л . О . Колісник