Дата документу 04.01.2021
Справа № 334/7814/20
Провадження № 2-о/334/48/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Михайлівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Дьякова Т.В. в інтересах заявника ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити юридичний факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявлені вимоги обґрунтовані наступним: ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , яка була дружиною батька заявника та мачухою заявника. Заповіту ОСОБА_3 не залишила. Єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 . був її чоловік батько заявника ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 батько заявника помер. Відповідно до складеного заповіту, спадкоємцями після його смерті є ОСОБА_1 (заявник) та ОСОБА_4 . Заявник стверджує, що після смерті батька він здійснив дії для прийняття спадщини звернувся до Михайлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, а ОСОБА_4 до нотаріальної контори не зверталась, дії з оформлення спадщини не здійснювала. Після цього вказано, що у встановлений законом строк спадкоємці за заповітом, тобто заявник та ОСОБА_4 , до нотаріальної контори не звертались, а заявник фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, оскільки на час смерті батька та у подальшому мешкав у житловому будинку АДРЕСА_1 , незважаючи на той факт, що зареєстрованим місцем проживання заявника є адреса: АДРЕСА_2 .

Дослідивши вказану заяву та додані до неї матеріали, суддя доходить до висновку, що у відкритті провадження по справі слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже метою фізичної особи звернення до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, є виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено у абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Відповідно до абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 30травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право (Постанова Верховного Суду № 61-18462ск18 від 15.11.2018 року, Постанова Верховного Суду № 61-34884св18 від 14.11.2018 року).

Тобто, факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення та породжувати юридичні наслідки.

Разом із тим, суддею встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в порядку окремого провадження, про встановлення факту прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявником не зазначено мету встановлення такого факту, проте з матеріалів заяви можна припустити, що заявник має намір оформити права на спадщину після смерті батька. З матеріалів заяви не вбачається, чи звертався заявник до нотаріуса з цією метою та чи отримував відмову у вчиненні нотаріальних дій, при цьому в заяві про встановлення факту прийняття спадщини заявник надає різну інформацію то вказує, що з заявою про прийняття спадщини він звертався, то зазначає, що спадкоємці за заповітом до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертались. Тобто, в даному випадку, заявник фактично просить встановити факт, який буде доказом та надаватиме йому право на спадкування майна, що належала померлому ОСОБА_3 .

Разом із тим, при розгляді судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, докази не фіксуються, і не встановлюється їх доказове значення поза спором про право, що такими доказами підтверджується чи оспорюється.

Крім того, іншим спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_4 , тому встановлення судом такого факту може вплинути на її спадкові права, проте в якості заінтересованої особи вона взагалі не вказана..

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Враховуючи те, що викладені вище обставини виключають безспірність поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення юридичного факту, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження по справі за заявою, поданою в окремому провадженні, роз`яснивши, що даний спір може бути вирішено шляхом подання заяви в порядку позовного провадження до суду відповідно до положень ст. ст. 30,175,177 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.30,175,260-261,293,315,353 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Михайлівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту прийняття спадщини.

Роз`яснити заявнику, що даний спір може бути вирішено шляхом подання позовної заяви в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.А. Коломаренко