Справа №:755/9366/21
Провадження №: 2/755/4872/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Передрій І.В.

розглянувши в підготовчому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Красника С.М. про зупинення провадження у справі, подане в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Чучковська А.В. звернулась до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 18 червня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Красник С.М. подав клопотання про зупинення провадження у справі, в якому просить зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №755/17751/21.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Чучковська А.В. заперечувала проти задоволення даного клопотання.

Суд, вивчивши доводи поданого клопотання та матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, приходить до наступного.

Як убачається зі змісту позовної заяви, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період

з 23 листопада 2009 року по 01 червня 2021 року в розмірі 1 732 416,12 грн.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

При цьому визначаючи наявність підстав зупинення провадження, суд повинен врахувати, що така підстава для зупинення провадження, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Виходячи зі змісту вказаної норми процесуального закону, необхідною передумовою для застосування такого виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

Згідно із абз. 3 п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених законом підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Разом з тим, суд повинен враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як убачається з доданих до заяви документів, 22 жовтня 2021 року представник

ОСОБА_1 - адвокат Красник С.М. звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, згідно якої просить зобов`язати Дніпровський відділ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) врахувати надані ОСОБА_1 квитанції про сплату аліментів, відповідно до виконавчого листа №2-627/10 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на загальну суму 53 143,00 грн.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача ОСОБА_1 - адвокат Красник С.М. на те, що розгляд даної справи до вирішення скарги неможливий, оскільки сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №755/17751/21 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ), суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи.

При цьому, суд враховує, що при вирішенні позову ОСОБА_2 суд відповідно до приписів ст.196 СК України та положень процесуального закону має перевірити обставини щодо наявності та розміру заборгованості ОСОБА_1 по аліментам, а також правильність нарахування стороною позивача неустойки, що входить до предмету доказування у справі, незалежно від оскарження платником бездіяльності державного виконавця при нарахуванні заборгованості по аліментам в іншій справі. В даній справі відповідач ОСОБА_1 вправі висунути проти позову усі наявні у нього заперечення та надати відповідні докази.

Інших причин, які б свідчили про неможливість розгляду справи та необхідність її зупинення, представником відповідача ОСОБА_1 - адвокат Красник С.М. не наведено.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №755/17751/21, а відтак клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Красника С.М. про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 251, 258-261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволені клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Красника С.М. про зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки, встановлені ст. 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду виготовлено 29 жовтня 2021 року.

Суддя: