КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року

справа № 361/6504/19

провадження № 22-ц/824/7466/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк»

відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2021 року, постановленого під головуванням судді Сердинського В.С., у справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року АТ «УкрСиббанк» звернулось до суду із вищевказаним позовом.

Вимоги обґрунтовані тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» (з 24.11.2018 р. АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (в системі обліку банку договір №0) від 28 травня 2008 року з додатковими угодами №1 та №2 від 20 травня 2015 року. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав позичальнику кредит (грошові кошти) в розмірі 49000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 28 травня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п. 1.2. кредитного договору).

Додатковою угодою №1 та №2 від 20 травня 2015 року до кредитного договору внесені зміни щодо збільшення суми кредиту, видачу нових траншів в гривні, встановлення нового розміру процентної ставки. На поточний рахунок відповідача був наданий транш в розмірі 346868,78 грн з кінцевим терміном повернення заборгованості до 20 травня 2025 року.

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №207147 від 28 травня 2008 року із змінами відповідно до додаткової угоди №2 від 20 травня 2015 року.

Всупереч умов кредитного договору позичальник не здійснював своєчасних щомісячних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, внаслідок чого станом на 09 серпня 2019 року виникла прострочена заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 309169,25 грн.

Позивачем було направлено відповідачам вимоги про усунення порушень кредитного договору з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, вимоги залишилися незадоволені.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2021 року позов Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 (в системі обліку банку договір №0) від 28 травня 2008 року в розмірі 309169 грн 25 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі по 2318 грн 77 коп. з кожного.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що кредитний договір за №0 він не підписував. В матеріалах справи наявний кредитний договір із іншим номером, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Належних доказів на підтвердження укладення кредитного договору, за яким банк просить стягнути заборгованість, матеріали справи не містять. Судом не досліджено ту обставину, що банком підвищено відсоткову ставку в односторонньому порядку. Вказує, що розрахунок заборгованості складено у порушення вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме: відсутня інформація щодо особи, якою складено такий розрахунок.

Крім того, апелянт посилається на те, що розгляд справи відбувся без його участі, що позбавило його можливості подати заяву про застосування строків позовної давності, заяву щодо витребування у банка кредитної справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

ОСОБА_1 надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, однак доказів на підтвердження вказаного не надав, а тому судом подане клопотання відхилено.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із невиконання ОСОБА_1

умов кредитного договору №0 (в системі обліку банку договір №0) від 28 травня 2008 року укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 не виконано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що АКІТ «УкрСиббанк» (з 24.11.2018 р. АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (в системі обліку банку договір №0) від 28 травня 2008 року з додатковими угодами №1 та №2 від 20 травня 2015 року.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав позичальнику кредит (грошові кошти) в розмірі 50000 доларів США, а позичальник зобов`язався повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 28 травня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п. 1.2. кредитного договору).

За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі 15,00 % річних. Сторони договору домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком і які ще не повернуті останнім у власність банку (п. 1.3. кредитного договору) (а.с.12-18 т.1).

Відповідно до п 1.5 Договору банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 .

Сторонами погоджено та підписано графік погашення кредиту (а.с.19-21 т.1).

Додатковими угодами № 1 та № 2 від 20 травня 2015 року до кредитного договору внесені зміни щодо збільшення суми кредиту, видачу нових траншів в гривні, встановлення нового розміру процентної ставки. На поточний рахунок відповідача був наданий транш в розмірі 346868,78 грн з кінцевим терміном повернення заборгованості до 20 травня 2025 року (а.с.24-27, 39 т. 1).

В додатках №1, №2 до Додаткової угоди №2 від 20.05.2015 сторонами погоджено та підписано графік погашення кредиту (а.с.28-36 т.1)

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №207147 від 28 травня 2008 року із змінами відповідно до додаткової угоди №2 від 20 травня 2025 року (а.с. 37-38 т.1).

З метою повернення заборгованості позивач направив відповідачам вимоги про усунення порушень кредитного договору від 05 липня 2019 року (а.с.40-41 т.1).

Звертаючись до суду із позовом АТ «УкрСиббанк» посилалось на те, що відповідачем ОСОБА_1 умови кредитного договору в повному обсязі не виконано, внаслідок чого станом на 09 серпня 2019 року заборгованість за кредитним договором №0 (в системі обліку банку договір №0) від 28 травня 2008 року становить 309169,25 грн., з яких:

264095,51 грн - заборгованість за кредитом,

35606,74 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом,

4736,79 грн - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін,

2834,36 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 26.11.2018 р. по 02.09.2019 р.,

1895,85 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 28.09.2018 р. по 02.09.2019 р.

На підтвердження позовних вимог банком надано: довідки-розрахунки заборгованості за кредитним договором; виписки про рух коштів на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 .

Довідки-розрахунки кредитної заборгованості містять дати сплати та максимальний залишок заборгованості, дати та суми фактичного погашення заборгованості, залишок строкової, простроченої заборгованості та загальний залишок заборгованості.

Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку позичальнику надано грошові кошти у розмірі 49 000 доларів США.

Відповідачами поданий банком розрахунок належними та допустимими доказами не спростовано.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення солідарно з відповідачів кредитної заборгованості у розмірі 309 169, 25 доларів США.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 кредитний договір за №0 він не підписував, а тому вимоги банку задоволенню не підлягають, колегія суддів не приймає, оскільки відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 2 від 20.05.2015 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 28 травня 2008 року сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні, а саме: 0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме: 0, а також № 0.

Посилання в апеляційній скарзі на збільшення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки є необґрунтованим, оскільки п. 6.2 додаткової угоди від 20.05.2015 року, встановлено процентні ставки у розмірі 11,95 %, 17,04%, 21,96%, 23,90%, 25,90%, 26,90%. Вказана додаткова угода підписана позичальником, та сторонами погоджено всі істотні умови, зокрема і розмір відсоткової ставки.

Посилання скаржника на неналежність поданих представником банку доказів на підтвердження заборгованості за кредитом також судом відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого

Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що подані представником банку виписки про рух коштів на рахунках є належним доказом на підтвердження заборгованості за кредитним договором.

Додані банком розрахунки заборгованості за кредитним договором підписані представником АТ «УкрСиббанк» - Останковою В.О., відтак доводи апеляційної скарги щодо відсутності інформації про особу, якою складено такий розрахунок, спростовуються вищенаведеним.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що у зв`язку із заочним розглядом справи він був позбавлений можливості подати заяву про застосування строків позовної давності, разом із тим до суду апеляційної інстанції відповідної заяви скаржником не подано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді