Справа № 290/210/20 Головуючий у 1-й інст. Кірічук М.М.
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

12 листопада 2021 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого: Павицької Т. М.,

суддів: Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

вирішуючи питання відповідно до вимог ст.359 ЦПК України про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою селянського фермерського господарства «Шанс» на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до селянського фермерського господарства «Шанс», відділу Держгеокадастру у Романівському районі Головного управління ДГК у Житомирській області, державного реєстратора Харковини Алли Іванівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі, за зустрічним позовом селянського фермерського господарства «Шанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі укладеним,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2021 року задоволено клопотання представника селянського фермерського господарства «Шанс» Степанюка С.І. про поновлення процесуального строку. Поновлено процесуальний строк для подачі клопотання про витребування доказів у державного реєстратора Червоненської селищної ради Попіля В.В. та для подачі клопотання про повернення до підготовчого провадження. Повернуто представнику селянського фермерського господарства «Шанс» Степанюку С.І. клопотання про витребування доказів у державного реєстратора Червоненської селищної ради Попіля В.В. Відмовлено у задоволенні клопотанняпредставника селянського фермерського господарства «Шанс» Степанюка С.І. про повернення до підготовчого провадження.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду першої інстанції в частині залишення без розгляду та повернення клопотання про витребування доказів у державного реєстратора Червоненської селищної ради Попіля В.В., СФГ «Шанс» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2021 року у вказаній частині, зобов`язати суд першої інстанції задовольнити вимоги клопотання ОСОБА_3 про витребування нововиявлених доказів від 27.10.2021 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши апеляційну скаргу, ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Частиною першою статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Ухвала про повернення клопотання про витребування доказів у цьому переліку відсутня.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовою якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ до правосуддя.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження №14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження №14-259цс18), у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження №14-62цс19).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати в порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи своїми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що предметом апеляційного оскарження є ухвала районного суду про повернення клопотання про витребування доказів, яка відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Колегія суддів також звертає увагу, що заперечення на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2021 року в частині повернення клопотання про витребування доказів та мотиви її постановлення можуть бути об`єктом апеляційного перегляду виключно у разі подання апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене по суті предмета спору відповідно до правил, передбачених частиною другою статті 353 ЦПК України. Наведене узгоджується з постановою Верховного Суду у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.11.2020 у справі №668/8268/15-ц.

Крім того, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 05 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У відповідності до ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, подавати заяви та клопотання, відтак, повернення клопотання про витребування доказів не позбавляє заявника права повторно звернутися до суду із вказаним клопотанням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

За приписами ст.353 ЦПК України ухвали суду першої інстанції щодо повернення клопотання про витребування доказів не підлягають оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 352, 353, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити селянському фермерському господарству «Шанс» у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2021 року в частині повернення клопотання про витребування доказів у державного реєстратора Червоненської селищної ради Попіля В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до селянського фермерського господарства «Шанс», відділу Держгеокадастру у Романівському районі Головного управління ДГК у Житомирській області, державного реєстратора Харковини Алли Іванівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі, за зустрічним позовом селянського фермерського господарства «Шанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі укладеним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий

Судді