Провадження № 2-з/760/9/21
Справа № 760/49/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

11 січня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 /далі -

ОСОБА_1 / ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Транспортні системи» /далі - ПрАТ «Транспортні системи»/ (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12) та товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Обрій» /далі - ТОВ «ІБК «Обрій»/ (03035, м. Київ, вул. Митрополита В. Липківського, 18, офіс 6/4) про визнання майнових прав на об`єкт інвестування,

В С Т А Н О В И В:

04.01.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 30.12.2020, за підписом позивача - ОСОБА_1 , в якій позивач просить визнати за нею майнові (речові) права на об`єкт інвестування (незавершеного будівництва), а саме на квартиру з номером об`єкта інвестування АДРЕСА_2 , загальною площею 67,77 кв.м., проектна житлова площа 36,00 кв.м., секція 1.1, поверх 10, кількість кімнат - 2 (дві).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Відповідну позовну заяву фактично передано судді по реєстру 05.01.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11.01.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у данній цивільній справі.

При вивченні матеріалів позовної заяви серед її додатків виявлено заяву про забезпечення позову, в якій у порядку ст.ст 149-152 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ОСОБА_1 ставить питання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, внесення будь-яких змін до записів Державного реєстру речових прав щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 .

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що група службових осіб ПРАТ «ТРАНСПОРТНІ СИСТЕМИ». ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ОБРІЙ», вступили у попередню змову і поставили собі за мету шляхом обману заволодіти грошовими коштами Позивача. Для досягнення своєї протиправної мети, службові особи названих товариств використали існуючі між ними господарські відносини. Так, на основі укладеного між ними договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 1.74-01К40-12022018-МП від 12.02.2018 (дійсного), такі особи створили підроблений аналог договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 2,94-11/135 від 22.01.2018, предметом якого є те саме майно, що і в першому договорі - майнові права на квартиру АДРЕСА_2 .

Також вказує, що вказаними особами було створено підроблені довідки: довідку ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ОБРІЙ» від 02.03.2018 вих. № 115-375 (що містить згоду на заміну сторони у зобов`язанні) та довідку ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО- БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ОБРІЙ» від 02.02.2018 вих. № 114-367 (що підтверджує повну сплату ПРАТ «ТРАНСПОРТНІ СИСТЕМИ» вартості майнових прав в сумі 1 111 428,00 грн).

Зазначає, що у зв`язку з наведеним, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000882 від 09.07.2019 за ч. 4 ст. 190 КК України, щодо того, що група службових осіб ПРАТ «ТРАНСПОРТНІ СИСТЕМИ», ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ОБРІЙ» і посадових осіб правоохоронних органів, діючи за попередньою змовою, склали і використали завідомо підроблені документи, після чого шляхом обману заволоділи грошовими коштами ОСОБА_1 у сумі 914 900,00 грн. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 є потерпілою стороною (копія витягу з ЄРДР додається).

Вказує, що наразі кримінальне провадження № 0000882 від 09.07.2019 за ч. 4 ст. 190 КК України по підслідності передано до Печерського УП ГУНП у м. Києві та останнім здійснюється подальше досудове розслідування цього кримінального провадження.

Окрім цього, зазначає, що в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває справа № 760/16822/20 (провадження № 1-кп/760/2376/20 від 31.07.2020) за заявою ошуканих потерпілих інвесторів на квартири в житловому багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по обвинуваченню посадових осіб ПРАТ «ТРАНСПОРТНІ СИСТЕМИ» та інших пов`язаних з ним осіб: ОСОБА_4 (директор), ОСОБА_5 (бухгалтер), ОСОБА_6 (ріелтор).

На думку заявника, зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що відповідачі самоусунулися від виконання своїх зобов`язань по договору, не визнають майнові права позивача на профінансований нею об`єкт інвестування, будівництво об`єкту нерухомості, в якому знаходиться об`єкт інвестування ведеться безконтрольно, третіми особами, з якими у позивача відсутні договірні відносини, внаслідок чого право власності на профінансовану позивачкою квартиру може бути неправомірно зареєстровано за третіми особами.

Враховуючи зазначене завник вважає, що дії відповідачів протиправні і незаконні та направлені на незаконне позбавлення її майна, а тому є підстави вважати, що відповідачами буде здійснено спробу відчужити дане майно третім особам.

Враховуючи наведене, позивач вважає що відповідачами як на теперішній час, так і в подальшому, будуть вживатися заходи щодо відчуження зазначеного майна, тому в даному випадку вжиття заходів щодо забезпечення позову це уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

На думку заявника, в разі не забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав щодо нерухомого майна (квартиру АДРЕСА_2 ) та подальше невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання вжиття заходів забезпечення позову сторони не викликались.

Дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд бере до уваги, що ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 509/2765/19 (провадження № 4-21904св19) викладено правову позицію згідно з якою:

«Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

На підставі ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

[…] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

[…] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Установивши, що між сторонами дійсно існує спір щодо майнових прав на об`єкт інвестування (квартиру), суд вважає, що вимоги про забезпечення позову у даній справі є співмірними з заявленими позовними вимогами, а заборона органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, внесення будь-яких змін до записів Державного реєстру речових прав щодо спірного майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , майнові права на яку є предметом спору, не порушить прав відповідача на час розгляду справи в суді.

Позивач надав належне та переконливе обґрунтування існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, яка полягає в можливій реєстрації речових прав на квартиру, майнові права на яку є предметом укладених між сторонами у справі договорів, за третіми особами, відчуження цієї квартири третім особам до ухвалення рішення в даній справі, необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому.

Разом з тим, суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального закону суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 61-11274св18.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Крім того, у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України відповідач не позбавлений права звернутись з клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення надавши докази, які на його думку підтверджують наявність обставин для такого забезпечення.

Отже, надаючи оцінку доводам заявника щодо необхідності задоволення заяви про забезпечення позову у вказаний спосіб, слід констатувати, що заявником належним чином обґрунтовано можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду в справі, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення судового рішення у цивільній справі, а також те, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що з урахуванням предмету та підстав позову, з якими позивач звернувся до суду, мети забезпечення позову, заяву позивача слід задовольнити, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести у майбутньому до порушення прав позивача.

За змістом ч. 11 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Аналогічна норма міститься у п. 3 ч. 1 ст. 353ЦПК України за змістом якої окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, зокрема, ухвали суду першої інстанції щодо забезпеченя позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Транспортні системи» та товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Обрій» - задовольнити.

Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, внесення будь-яких змін до записів Державного реєстру речових прав щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення (ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 11 ст. 153 ЦПК).

Суддя Л.Л.Зуєвич