Ухвала

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 484/1249/21

провадження № 61-18186ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року у складі судді: Панькова Д. А., та постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Самчишиної Н. В., Лисенко П. П., Серебрякової Т. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких», товариство) про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що позивачу на підставі Державного акту на право власності серії МК № 024160 належать земельні ділянки :01:000:0167, :03:000:0179, :01:000:0254, :01:000:0504, загальною площею 4,65 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 01 січня 2006 року ОСОБА_1 уклав з відповідачем договір оренди зазначених земельних ділянок, за умовами якого орендна плата вноситься в грошовій формі та натуральній в строк до 20 грудня поточного року. Натомість відповідач з 2008 року не виконує належним чином умови договору та не в повному обсязі сплачує орендну плату, а саме проводить розрахунок по орендній платі сільськогосподарською продукцією у менших кількостях ніж передбачено договором. Посилаючись на викладене, систематичну несплату орендної плати відповідачем, позивач просив достроково розірвати договір оренди земельної ділянки.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 01 січня 2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Зобов`язано ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути земельні ділянки :01:000:0167, :03:000:0179, :01:000:0254, :01:000:0504, загальною площею 4,65 га, їх власнику ОСОБА_1 в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

04 листопада 2021 року ТОВ «Агрофірма Корнацьких» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року, уякій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга ТОВ «Агрофірма Корнацьких» обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду від 31 березня 2021 року у справі № 917/265/18, у якому встановлена різниця між додатком до договору та додатковою угодою до договору. У касаційній скарзі зазначено, що зміна розміру орендної плати за своєю правовою природою є додатковою угодою, тому суди попередній інстанцій неправильно витлумачили додаток № 1 як невід`ємну частину договору оренди з агрофірмою, що вплинуло на прийняття незаконного рішення. Також суди не застосували висновок, викладений у постанові Верховного суду від 06 листопада 2020 року у справі № 175/884/17-ц та припустилися помилки шляхом об`єднання у розмір орендної плати як грошову форму, яка передбачена пунктом 9 договору оренди землі, так і натуральну форму, яка прописана у додатку № 1, що вплинуло на прийняття необґрунтованого рішення. Суди також застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постановах Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 910/11116/19, від 31 травня 2021 року у справі № 195/1784/17 та від 15 серпня 2019 року у справі № 910/21683/17. ТОВ «Агрофірма Корнацьких» зазначає, що згідно з постановою Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 195/1784/17, отримання орендної плати у натуральній формі за підписом позивача встановлює відсутність факту систематичної несплати орендної плати. Також суди пішли всупереч правовій позиції, викладеній у постанові Верховного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 927/718/17. Підпис позивача на відомостях про отримання сільськогосподарської продукції свідчить про усну згоду орендодавця про зарахування його обов`язку зі сплати вартості придбаної ним сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати за договором. Попередня оцінка позивача, а саме те, що він отримував орендну плату та відсутність претензій і скарг щодо несплати орендної плати протягом 15 років, свідчить про належне виконання договору оренди з боку ТОВ «Агрофірма Корнацьких». З огляду на викладене, суди повинні були перевірити докази щодо належності, обґрунтованості та достовірності, які були надані відповідачем.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про розірвання договору оренди земельної ділянки та її повернення.

У пункті 8 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Ціна позову у справі № 484/1249/21 в частині вимог про розірвання договору оренди становить 2 357,52 грн (785,84 грн (щорічний розмір орендної плати згідно договору оренди землі) * 3 роки).

Отже, справа № 484/1249/21 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 484/1249/21 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

ТОВ «Агрофірма Корнацьких» у клопотанні про зупинення виконання судового рішення вказує, що товариство позбавлене можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями при розгляді іншої справи, а справа № 484/1249/21 має виняткове значення для ТОВ «Агрофірма Корнацьких», оскільки земельні ділянки знаходяться в єдиному масиві, що обробляються товариством, а тому ураховуючи специфіку посівних робіт, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» буде завдано значних збитків. Проте ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не обґрунтовує, які саме обставини, що встановлені оскарженими судовими рішеннями, воно позбавлене можливості спростувати при розгляді іншої справи та якої саме. Так само, не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» позбавлене можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи, а справа має виняткове значення для ТОВ «Агрофірма Корнацьких» .

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ТОВ «Агрофірма Корнацьких» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков