Справа № 760/154/21
Провадження № 2-з/760/18/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Ішуніна Л. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на майно та заборону відчуження майна, що належить на прав власності ОСОБА_3 , а саме:

- земельну ділянку (кадастровий номер: :01:011:0049, опис об`єкта: площа (га): 0.0941, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області);

- земельну ділянку (кадастровий номер: :01:011:0316, опис об`єкта: площа (га): 0.0557, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області);

- земельну ділянку (кадастровий номер: :01:011:0048, опис об`єкта: площа (га): 0.15, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області);

- земельну ділянку (кадастровий номер: :01:011:0315, опис об`єкта: площа (га): 0.0517, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області);

- земельну ділянку (кадастровий номер: :01:011:0306, опис об`єкта: площа (га): 0.0188, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області);

- двокімнатну квартиру, загальною площею 90.7 кв. м, жилою площею 73.2 кв. м. Адреса: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що 29 жовтня 2020 року між ним та ОСОБА_3 було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер: :01:030:0132, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Є. В., зареєстрований в реєстрі за № 2257. Зазначеним договором сторони зобов`язались у строк до 29 грудня 2020 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) вказаної земельної ділянки (пункт 1 договору). З моменту укладення цього договору продавець зобов`язувався не відчужувати вказане нерухоме майно іншим особам (пункт 4 договору). У забезпечення виконання своїх обов`язків, ОСОБА_1 сплатив забезпечувальний платіж у розмірі 423 000,00 грн, що еквівалентно 15 000 доларів США за курсом 28,20 грн за 1 дол. США. Однак 08 грудня 2020 року ОСОБА_3 порушила умови договору та продала вищевказану земельну ділянку.

Ураховуючи викладене заявник вважає, що є всі підстави вважати, що відповідач продасть (подарує, накладе обтяження) інше своє майно, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому звернувся до суду з зазначеною заявою.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог частини першої статті 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (№6-846цс16), який відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Заявник, посилаючись на те, що ОСОБА_3 всупереч умовам попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер: :01:030:0132, укладеного з ОСОБА_1 29 жовтня 2020 року, та внесення забезпечувального платежу у розмірі 423 000,00 грн, продала вказану земельну площею, зазначає, що є всі підстави вважати, що відповідач продасть (подарує, накладене обтяження) інше своє майно, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також створити негативні наслідки для позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30 грудня 2020 року ОСОБА_3 на праві власності належать: земельна ділянка площею 0.0941 га, кадастровий номер: :01:011:0049; земельна ділянка площею 0.15 га, кадастровий номер: :01:011:0048; земельна ділянка площею 0.0557 га, кадастровий номер: :01:011:0316; земельна ділянка площею 0.0517 га, кадастровий номер: :01:011:0315; земельна ділянка площею 0.0188, кадастровий номер: :01:011:0306; двокімнатна квартира, загальною площею 90.7 кв. м, жилою площею 73.2 кв. м, розташованої по АДРЕСА_1 .

Однак заявник не надає будь-яких належних доказів того, що ОСОБА_3 вчиняються дії щодо відчуження належного їй майна, не надано доказів вартості майна на яке просить накласти арешт, у зв`язку з чим немає можливості визначити співмірність заявлених позовних вимог із заходами забезпечення позову про які просить заявник.

До того ж позивачем не надано доказів імовірності утруднення виконання або невиконання майбутнього рішення суду в разі невжиття зазначених заходів забезпечення позову.

Крім того, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача, тому у разі задоволення зазначеної заяви буде порушено права особи - власника майна щодо вільного розпорядження її майном.

Ураховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна