КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/308/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2021 року місто Київ

справа №757/30145/20-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Борисової О.В.,

суддів Левенця Б.Б., Гаращенка Д.Р.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року про повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Бусик О.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з Верховної Ради України на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 10000000 грн.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що його позовна заява від 15 липня 2020 року відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а недоліки, викладені в ухвалі суду від 22 липня 2020 року є надуманими, про що було ним вказано у заяві про усунення недоліків.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимоги до форми і змісту позовної заяви викладені у ст.175 ЦПК України, згідно вимог якої у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Верховної Ради України про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції виходив з того, що: позивачем не викладено обставин та не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, зокрема, які саме дії було вчинено відповідачем та яким чином, та саме які дії завдали йому моральної шкоди; позовна заява не містить обґрунтування щодо того, якими саме діями відповідача було невизнане, оспорено чи порушено цивільне права позивача, таким чином позовна заява не відповідає вимогам ч.3 ст.175 ЦПК України.

Також в ухвалі було зазначено, що підлягає уточненню матеріально-правова вимога позивача у спосіб, визначений законодавством, а тому для усунення недоліків позовної заяви позивач мавподати до суду позовну заяву в новій редакції, з урахуванням зазначених недоліків щодо її змісту, виклавши позовні вимоги у спосіб, що забезпечить поновлення прав позивача та у спосіб, передбачений законом, долучити копії позовної заяви в новій редакції для направлення відповідачам.

На виконання вимог ухвали від 22 липня 2020 року позивачем ОСОБА_1 була направлена заява про усунення недоліків від 05 серпня 2020 року, в якій останній, зокрема, вказував на те, що ним до позовної заяви були надані докази, якими він обґрунтовує свої вимоги, а саме: оригінали листів №09-1504.26.15/11.1-07.20-Р від 07 липня 2020 року та №18/10-1132 від 08 липня 2020 року, електронна копія «Заява в якості досудового врегулювання» від 04 липня 2020 року. Вказував, що матеріально-правові вимоги позивача у спосіб, визначений законодавством визначені у позовній заяві.

Також ОСОБА_1 вказуючи на те, що в ухвалі від 22 липня 2020 року не зазначено, які саме докази необхідні суду першої інстанції, подав клопотання про витребування доказів від 05 серпня 2020 року.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд виходив з того, що заява про усунення недоліків викладена заявником у такій формі, яка ніяким чином не виключає підстави залишення позову без руху, не доповнює зміст позову та не обґрунтовує певні обставини справи.

Також в ухвалі зазначено, що позивачпередбаченими ЦПК України правами не скористався, а саме не визначив коло доказів, які б мали підтвердити обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, як наслідок не звертався для отримання цих доказів самостійно до осіб які є володільцем цих даних, отже, вимоги ухвали Печерського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року позивач не виконав.

Колегія суддів погоджується з такими висновкамисуду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень, які викладені у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Виходячи з системного аналізу норм права, предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Верховної Ради України про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

В мотивування вимог посилався на те, що відповідачем відповідно до ст.40 Конституції України та Закону України «Про звернення громадян» не були надані обґрунтовані відповіді на поставлені ним питання у його зверненнях.

Позивач вказував, що внаслідок бездіяльності відповідача йому завдана шкода:

матеріальна, внаслідок втраченого часу та його коштів на безпредметне листування з відповідачем;

моральна, яку він оцінює відповідно до моральних та етичних норм у 10000000 грн.

Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_1 просив стягнути з Верховної Ради України на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 10000000 грн.

При цьому, позивачем не було зазначено, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві та якими доказами це підтверджується.

Крім того, позивач, зазначаючи, що йому завдана матеріальна шкода, внаслідок втраченого часу та його коштів на безпредметне листування з відповідачем, ОСОБА_1 не зазначив розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У додатку до позовної заяви, позивачем були надані: оригінали листів №09-1504.26.15/11.1-07.20-Р від 07 липня 2020 року та №18/10-1132 від 08 липня 2020 року, копія «Заява в якості досудового врегулювання» від 04 липня 2020 року.

Усуваючи недоліки позовної заяви, які викладені в ухвалі суду від 22 липня 2020 року ОСОБА_1 надав заяву про усунення недоліків.

Разом з тим, у вказаній заяві позивач не уточнив свою матеріально-правову вимогу у спосіб, визначений законодавством, не обґрунтував обставини справи щодо відшкодування моральної шкоди та не зазначив якими доказами це підтверджується.

Отже, недоліки позовної заяви не були усунуті ОСОБА_1 у повному обсязі, а відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява від 15 липня 2020 року відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а недоліки, викладені в ухвалі суду від 22 липня 2020 року є надуманими, про що було вказано у заяві про усунення недоліків спростовуються вищевикладеним.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: