Справа № 298/1188/19
Провадження № 22-ц/4806/2303/20
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

06 січня 2021 року м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Кожух О.А., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Великоберезнянської районної державної адміністрації закарпатської області в особі відділу житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля, а також в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області на рішення Великоберезнянського районного суду від 11 листопада 2019 року (головуюча суддя Лютянська М.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Великоберезнянської селищної ради Великоберезнянського району Закарпатської області про визнання права власності на самочинно реконструйований з добудовою об`єкт нерухомості, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 10.12.2020 апеляційну скаргу Ужгородської місцевої прокуратури (в інтересах держави в особі Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області в особі відділу житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля, та в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області) залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання апеляційному суду доказів бездіяльності або невиконання повноважень органами, в інтересах яких Ужгородська місцева прокуратура звертається за захистом інтересів держави.

Дана ухвала була мотивована тим, що прокурор в апеляційній скарзі не обґрунтував наявності визначених законодавством підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді в особі обраних ним органів, зокрема не довів те, що органи, яких прокурор зазначив як уповноважених державою на здійснення відповідних функцій, не здійснюють своїх повноважень щодо захисту інтересів держави.

На виконання вказаної ухвали, яку прокуратурою отримано 22.12.2020, Ужгородська місцева прокуратура подала 30.12.2020 до апеляційного суду заяву, в якій зазначає, зокрема, що у прокуратури відсутній достатній час для листування із суб`єктами владних повноважень щодо представництва інтересів держави в суді в особі таких органів, оскільки наслідком очікування відповіді від них буде пропуск строку апеляційного оскарження, який на переконання заявника починається з моменту ознайомлення з матеріалами справи, а в даній ситуації обмежується присічним річним строком апеляційного оскарження. Зазначає, що з моменту направлення 02.11.2020 прокуратурою компетентним органам повідомлення про представництво, цими органами не було подано апеляційної скарги на рішення Великоберезнянського районного суду від 11.11.2019, що свідчить про їх бездіяльність. Зазначає, що прокуратурою було зазначено достатню підставу звернення до суду в апеляційній скарзі, а саме те, що уповноважені органи не забезпечують захист інтересів держави, шляхом оскарження незаконного судового рішення.

Перевіривши доводи заяви, суддя-доповідач приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) , який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Частиною четвертою статті 56 цього ЦПК визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Системне тлумачення частин четвертої, п`ятої статті 56 ЦПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах;

2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом/скаргою у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Тобто, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194 гс 19).

Таким чином у кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора, у цьому випадку, з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції в інтересах держави в особі уповноваженого органу, який не брав участі у справі.

Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу

Наявність бездіяльності компетентного органу повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин.

Прокурор в апеляційній скарзі, зазначивши органи до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, як на підставу для здійснення ним представництва посилався на те, що вказані ним органи не забезпечили захист інтересів держави, шляхом оскарження рішення Великоберезнянського районного суду від 11.11.2019, а тому прокурор вступає в указану справу в їх інтересах.

Вказуючи на те, що такі органи не брали участі у справі, прокурор додав до апеляційної скарги повідомлення Ужгородської місцевої прокуратури від 02.11.2020 з якого вбачається, що прокуратура повідомила такі органи (Державну архітектурно-будівельну інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, Великоберезнянську районну державну адміністрацію Закарпатської області в особі відділу житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля) про здійснення представництва їхніх інтересів в суді шляхом апеляційного оскарження судового рішення одночасно у момент, коли прокуратурою було складено апеляційну скаргу від 02.11.2020 (вихідний № 07-34-55-7471вих-20), що суперечить принципу попереднього повідомлення, яке повинно передувати такому зверненню до суду та фактично спростовує доводи прокурора про те, що ці органи не оскаржили судове рішення протягом розумного строку.

За відсутності доказів про те, що даним органам було відомо про ухвалення судового рішення від 11.11.2019, беручи до уваги ту обставину, що вони не брали участі у справі, враховуючи факт направлення повідомлення прокуратурою до цих органів (з інформацією про ухвалення оскаржуваного рішення) тільки 02.11.2020, не можна вважати встановленою бездіяльність органів, в інтересах яких звертається до апеляційного суду Ужгородська місцева прокуратура, оскільки час повідомлення компетентних органів збігається з часом звернення до апеляційного суду.

Таким чином, зазначена прокурором підстава для здійснення представництва (а саме незабезпечення органами захисту інтересів держави, шляхом оскарження судового рішення, про яке їм повідомлено 02.11.2020) є необґрунтованою.

Прокурор не надав доказів, які б свідчили про невиконання або неналежне виконання такими двома органами, які є самостійними юридичними особами з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту інтересів держави, пов`язаних із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснення функцій у сфері містобудування та архітектури.

Посилання на те, що у прокуратури відсутній достатній час для листування із суб`єктами владних повноважень щодо представництва інтересів держави в суді в особі таких органів, оскільки наслідком очікування відповіді від них буде пропуск строку апеляційного оскарження, який на переконання заявника починається з моменту ознайомлення з матеріалами справи, а в даній ситуації обмежується присічним річним строком апеляційного оскарження є необґрунтованими.

Передбачений ч. 2 ст. 358 ЦПК України річний преклюзивний строк на апеляційне оскарження з дня складення повного тексту судового рішення не поширюється, зокрема, на випадок подання апеляційної скарги особою не залученою до участі у справі, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

На момент подання прокуратурою апеляційної скарги сам по собі факт незвернення таких органів із апеляційною скаргою (на що як на підставу для здійснення представництва посилався прокурор), не свідчить про неналежне виконання компетентними органами своїх функцій із захисту інтересів держави.

Таким чином, прокурор не підтвердив підстави для представництва інтересів держави в особі Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області в особі відділу житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля, та в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області.

Враховуючи, що скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк, не обґрунтував наявності визначених законодавством підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді в особі обраних ним органів, не довів те, що органи, яких прокурор зазначив як уповноважених державою на здійснення відповідних функцій, не здійснюють своїх повноважень щодо захисту інтересів держави, апеляційну скаргу Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Великоберезнянської районної державної адміністрації закарпатської області в особі відділу житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля, а також в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області на рішення Великоберезнянського районного суду від 11 листопада 2019 року слід вважати неподаною та повернути скаржнику.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Великоберезнянської районної державної адміністрації закарпатської області в особі відділу житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля, а також в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області на рішення Великоберезнянського районного суду від 11 листопада 2019 року вважати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 06 січня 2020 року.

Суддя О.А. Кожух