Провадження № 2/127/3192/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 рокумісто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень. Позов мотивовано тим, що 23.01.2021 року близько 14.00 год. в м. Вінниці по вул. Лебединського, 15 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Mercedes-Benz 212, днз НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Ford Escort, днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, які згідно висновків експертів віднесені до легких тілесних ушкоджень. Крім того, в результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб ОСОБА_3 автомобіль Ford Escort, днз НОМЕР_2 . Постановою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 16.03.2021 року у справі №680/176/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено штраф в розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 27.03.2021 року. ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу №РА-7174857, яким була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , здійснено страхове відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП життю та здоров`ю ОСОБА_1 в загальній сумі 6 798,36 гривень. Однак, крім матеріальної шкоди, діями відповідача, які зумовили ДТП, позивачу було завдано моральну шкоду. Так, в період з 23.01.2021 року по 08.02.2021 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» з діагнозом «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій та садна лобної ділянки праворуч». Крім того, в період з 28.01.2021 року по 29.01.2021 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» з діагнозом «Струс головного мозку. Поверхнева травма інших частин голови, садно. Атеросклеротична серцево-судинна хвороба». Внаслідок ушкодження свого здоров`я та здоров`я сина ОСОБА_3 , який тривалий час перебував на лікуванні, ОСОБА_1 завдано душевних страждань, він відчував велику стурбованість та занепокоєння, звичайний спосіб життя було порушено, до нині його турбують наслідки ушкодження його здоров`я та здоров`я сина, він фізично не може займатися раніше звичними для нього справами. Крім того, за період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 , який працює молодшим майстром зміни ТОВ «Барлінек Інвест», було втрачено заробіток у сумі 1 769,16 гривень, що викликало душевні страждання, відчуття пригніченості, зниження соціальної активності, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт. Небажання відповідача добровільно відшкодувати завдану моральну шкоду змусило позивача докласти додаткових зусиль для захисту свого порушеного права, що призводить до порушення нормального способу життя та також завдає моральної шкоди.

Ухвалою суду від 06.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов.

09.09.2021 року від представника відповідача адвоката Наталюка Н.М. до суду надійшов відзив, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позову. Таку позицію мотивував тим, що позивачем не надано будь-яких доказів, що підтверджують спричинення моральних страждань, представник вважає, що розмір шкоди в сумі 20 000 гривень, про яку просить позивач, є занадто завищеною. Цього приводу позивач не зазначив своїх міркувань та критеріїв, оцінюючи завдану шкоду в такому розмірі. Вказав, що ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодовано позивачу моральну шкоду в розмірі 235,27 грн та 88,46 грн. За відшкодуванням моральної шкоди в позасудовому порядку позивач до відповідача не звертався. Крім того, представник відповідача піддав сумніву те, що перебування позивача в медичному закладі на лікуванні спричинено ДТП, оскільки позивач звернувся за медичною допомогою тільки через 5 днів після пригоди. Вказав, що докази, подані позивачем до суду, є недопустимими, оскільки не засвідчені підписами позивача.

17.09.2021 року представник позивача ОСОБА_4 подала до суду відповідь на відзив, в якій вважала заперечення, що містяться в відзиві, необґрунтованими, наполягала на задоволенні позову. Додатково зазначила, що за рекомендацією лікаря ОСОБА_1 перебував з 23.01.2021 року по 28.01.2021 року на лікуванні вдома, після погіршення самопочуття звернувся до лікаря за наданням стаціонарної допомоги. Вказала, що відшкодування страховою компанією моральної шкоди в сумі 323,73 грн не може вважатися повним відшкодуванням моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, є неспівмірним завданій шкоді. Щодо недопустимості доказів представник позивача вказала, що копії доказів засвідчено нею у встановленому порядку.

Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що постановою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 16.03.2021 року у справі №680/176/21 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема у тому, що він 23.01.2021 року о 14.00 год. в м. Вінниці по вул. Лебединського,15, керуючи автомобілем Mercedes-Benz 212, днз НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч з подальшим розворотом, не переконавшись в безпечності маневру, допустив зіткнення з автомобілем марки Ford Escort, днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.26-27). Постанова набрала законної сили 27.03.2021 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене суд враховує наведену постанову в якості доказу винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та як наслідок протиправності його дій відносно позивача у справі.

17.03.2021 року слідчим СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Шпаком Я.М. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000095 від 24.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відкритого за подією (ДТП), що сталася за участю автомобілей Mercedes-Benz 212, днз НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та Ford Escort, днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (а.с.22-24).

Як вбачається з цієї постанови в результаті ДТП ОСОБА_1 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №81 від 01.02.2021 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді «садна на лобі справа, синці в ділянках проекції правого та лівого колінних суглобів», які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Також під час ДТП ОСОБА_3 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №127/133 від 11.02.2021 року отримав тілесні ушкодження у вигляді «закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, параорбітальної гематоми справа, забійної рани правої верхньої повіки, садна (лоба, правої щоки) м`яких тканин обличчя», які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричини короткочасний (більше 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я. Згідно результатів додаткової судово-медичної експертизи №213 від 11.03.2021 року ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді «закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, параорбітальної гематоми справа, забійної рани правої верхньої повіки, садна (лоба, правої щоки) м`яких тканин обличчя», які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричини короткочасний (більше 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я.

Згідно медичної документації, наявної в матеріалах справи, ОСОБА_1 23.01.2021 року звернувся до МКЛ ШМД за медичною допомогою, від госпіталізації відмовився. В подальшому у зв`язку з погіршенням самопочуття внаслідок ДТП, що сталося 23.01.2021 року, 28.01.2021 року звернувся до КНП «Вінницька МКЛ швидкої медичної допомоги», перебував в стаціонарі з приводу «Струсу головного мозку, поверхневої травми інших частин голови, садно. Атеросклеротична серцево-судинна хвороба», виписаний 29.01.2021 року у зв`язку з одужанням, рекомендовано спостереження у сімейного лікаря, виписано лист непрацездатності на період з 23.01.2021 року по 29.01.2021 року (а.с.38-42).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника транспортного засобу Mercedes-Benz 212, днз НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», що вбачається з полісу №АР/7174857 (а.с.28). Згідно вказаного полісу страхова сума на одного потерпілого (за шкоду життю, здоров`ю) становить 260 000 грн, за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн.

Відповідно до документів, наданих ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на запит представника позивача Озерської І.В., 23.05.2021 року було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 4 940,74 грн (витрати на лікування 4 705,47 грн та моральна шкода 235,27 грн) на ім`я ОСОБА_1 , 07.05.2021 року було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 1 857,62 грн (тимчасова непрацездатність 1 769,16 грн та моральна шкода 88,46 грн) на ім`я ОСОБА_1 (а.с.31-36).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

У п. п. 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 4 (з наступними змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Зважаючи на те, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , який свою вину у вчиненні ДТП визнав (згідно постанови суду від 16.03.2021 року), ОСОБА_1 як потерпілому від ДТП було завдано моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я та майна, суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди є обґрунтованою.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні у медичному закладі з 28.01.2021 року по 29.01.2021 року не пов`язано з завданням йому тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, що сталася 23.01.2021 року, оскільки такі твердження спростовуються дослідженою судом медичною документацією.

Суд враховує те, що наслідком ДТП, яка вчинена відповідачем справі були вимушені зміни у житті позивача, зокрема те, що йому необхідно було відвідувати лікарню та проводити лікування, змінити свої повсякденні плани, витрачати час для вирішення питання ремонту автомобіля, легкі тілесні ушкодження, що спричинені позивачу в результаті ДТП обумовлювали переживання, дискомфорт та пригніченість, що безперечно стало наслідком завдання позивачу моральної шкоди.

Визначаючи розмір завданої ОСОБА_1 моральної шкоди діями ОСОБА_2 суд виходить з наступного.

Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, обґрунтовуючи в позовній заяві заявлений розмір моральної шкоди в сумі 20 000 гривень, послався на те, що він з 23.01.2021 року по 08.02.2021 року перебував на лікуванні, однак матеріали справи містять медичні документи, з яких вбачається, що після ДТП 23.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою, від госпіталізації відмовився. Пізніше з 28.01.2021 року по 29.01.2021 року він перебував на лікуванні в медичному закладі з приводу погіршення стану здоров`я після ДТП. Доказів перебування ОСОБА_1 на лікуванні в період з 23.01.2021 року по 08.02.2021 року матеріали справи не містять.

Так само матеріали справи не містять доказів того, що син позивача ОСОБА_3 , який також є потерпілим від ДТП, перебував на лікуванні з приводу тілесних пошкоджень, завданих ДТП.

Крім того суд вважає недоведеною ту обставину, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_1 (перебування на лікарняному) з 28.01.2021 року по 29.01.2021 року йому була завдана моральна шкода втратою заробітку на місці роботи в ТОВ «Барлінек Інвест» в сумі 1 769 грн. Зазначена сума за своєю природою не є втратою заробітку, оскільки була відшкодована позивачу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 07.05.2021 року та з огляду на її незначний розмір не могла спричинити йому моральну шкоду.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими судом, дійшов висновку, що позивачу дійсно було завдано моральної шкоди винною у ДТП особою, враховуючи глибину і тривалість душевних страждань, що пов`язані з ушкодженням здоров`я та майна позивача, порушенням його звичайного способу життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає адекватною компенсацію моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн., які повинні бути стягнуті на користь позивача з ОСОБА_2 , тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу пропорційно частині задоволених вимог (позов задоволено на 25%).

Керуючись ст. ст. 11,12, 23, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 279, 280-285, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 137,50 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: