Справа № 185/8332/20
Провадження № 2/185/980/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Гаврилова В.А.,

при секретареві Вакула В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитною угодою у сумі 135753,89 грн., судовий збір. Позов мотивував тим, що 15.05.2012 року з відповідачем було укладено кредитний договір. Договір оформлено підписом заяви. Відповідач отримав кредит, який в подальшому був збільшений до 2000,00 грн. Погашення кредиту повинно здійснюватися за умовами договору. Відповідач порушив умови договору. Кредит та плата за користування кредитом не сплачені. Сума заборгованості становить: кредит 1972,71 грн, відсотки 133781,18 грн.

04.03.2021 року позивач звернувся до суду з заявою якою зменшив позовні вимоги. Просив стягнути з відповідача 9640,18 грн (1972,71грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту 1972,71 грн; 5792,72 грн заборгованість за простроченими відсотками) та судові витрати.

Відповідач надав суду відзив. Послався на те, що в анкеті-заяві відсутні будь-які дані про типи карток, строк їх дії, розміри кредитного ліміту та відсотків за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, розміри пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Тому відсутні підстави для стягнення процентів за користування кредитними коштами. Зазначив, що кошти, які поверталися в рахунок погашення кредиту, були неправомірно зараховані банком в рахунок погашення процентів на поточну та прострочену заборгованість. У період з 15.05.2012 року по 27.02.2018 року ним було отримано у користування кошти на загальну суму 2000 грн 00 коп., а на погашення тіла кредиту за вказаний період було сплачено кошти в розмірі 3119 грн 52 коп., з яких 608,00 грн. внесено готівкою, а 2510,76 грн. було автоматично списано банком з зарплатного рахунку, тому відповідач вважає, що на даний час у нього відсутня заборгованість за тілом кредиту, в тому числі по простроченому тілу кредиту. Докази, які надані позивачем є неналежними.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час розгляду справи повідомлений належним чином. Просив суд розглянути справу у його відсутності.

Відповідач та його представник не з`явився. Просив суд розглянути справу у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали приходить до наступного.

Між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір шляхом подачі відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 15.05.2012року (а.с.10)

На підставі вказаної анкети-заяви ОСОБА_1 отримав кредитну картку з кредитним лімітом, який було збільшено до 2000,00 грн.

Позивач вважає, що станом на 04.03.2021 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 9640,18 грн, яка становить: кредит 1972,71 грн, в тому числі прострочене тіло кредиту 1972,71 грн., заборгованість за простроченими відсотками 5792,72 грн., вказане підтверджено наданим банком розрахунком. /а.с.5-7/

Відповідач фактично сплатив позивачу за даним договором 3487,14 грн. Вказаний факт підтверджено наданим позивачем суду розрахунком.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частинами першої, другої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови договорів приєднання розробляються банком, та вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Викладене приводить до висновку , що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України, встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, прострочене тіло кредиту, прострочені відсотки.

У анкеті-заяві позичальника від 15.05.2012 року вказані платежі як умови кредиту не зазначені. Вказаний факт підтверджено копією заяви./а.с.10/

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15.05.2012 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено позовну давність щодо вимог банку 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Викладене приводить суд до висновку про те, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Без наявності доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15.05.2012 року шляхом підписання анкети-заяви. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Викладене приводить суд до висновку, що при укладенні договору з відповідачем банк не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за процентами, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача щодо їх сплати позивачу у анкеті-заяві від 15.05.2012 року. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не може вважатися у цій справі складовою частиною спірного кредитного договору.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`являв.

З аналогічних підстав не підлягають задоволенню вимоги про стягнення нарахованої пені та штрафів.

Укладений між сторонами кредитний договір від 15.05.2012 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Строк дії укладеного між сторонами договору не визначений. Анкета-заява не містить строку та порядку погашення заборгованості, тому відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України.

Як передбачено ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У позивача наявна заборгованість за тілом кредиту в сумі 1972,71 грн.

Тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. В неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув.

У заяві позичальника від 15.05.2012 року плата за прострочене тіло кредиту також не визначена, крім того, в матеріалах справи відсутні докази можливості його нарахування.

Відповідачем сплачено в рахунок погашення кредиту 3487грн14 коп.

Сплачені кошти перевищують суму заборгованості за тілом кредиту, яка заявлена у позові 1972 грн 71 коп.

Вказане приводить суд до висновку про те, що відповідач не має заборгованості перед позивачем за тілом кредиту.

Вказані позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не підлягають задоволенню.

Вимоги про відшкодування простроченого тіла кредиту та прострочених відсотків не підлягають задоволенню, так як також не були передбачені анкетою заявою.

Викладене приводить суд до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9640,18 гривень відмовити.

Судові витрати покласти на акціонерне товариство комерційний банк « Приватбанк».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Сторони та учасники:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місце реєстрації: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя В. А. Гаврилов