Справа № 137/909/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2021 р.

Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.

за участю секретаря Хижук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Літинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Літинської селищної ради про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на: житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , позначений на плані - літера «А» загальною площею 48,1кв.м. житловою площею 24,6кв.м., веранду - літера «а», літню кухню з погребом - літера «Б», сарай - літера «В», вбиральню - літера «Г», криницю - літера «Д», ворота №1, що належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; земельну ділянку площею 0,54га, з яких: 0,25га для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,29га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна частка (пай). Позивачка прийняла спадщину, однак будинковолодіння не змогла оформити в нотаріуса, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на нього. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, яку позивачка прийняла відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як на час відкриття спадщини постійно проживала разом з ним. За життя її чоловікові ОСОБА_3 надано у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,54 га, що розташована по АДРЕСА_1 , на якій знаходиться будинок та господарські споруди, які належали її матері ОСОБА_2 . За життя чоловік не встиг виготовити правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку, на якій розташований будинок, що стало перешкодою у оформленні права власності в порядку спадкування у нотаріуса. В рішенні № 17 виконкому Малинівської сільської ради була вчинена помилка щодо юридичної адреси вказаної земельної ділянки. Зазначила, що інших спадкоємців після смерті матері та чоловіка немає.

Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини після смерті матері та чоловіка, однак не змогла оформити право власності на земельну ділянку та будинок з господарськими будівлями з підстав, зазначених у письмовому роз`ясненні нотаріуса, що змушує її звернутися до суду.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 30.08.2021 провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 29.09.2021, яке відкладено на 20.10.2021.

18.10.2021 від представника позивачки-адвоката Сільченка О.В. надійшла заява про зміну позовних вимог у якій останній просить ухвалити рішення, яким в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 : визнати право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , позначений на плані - літера «А» загальною площею 48,1кв.м. житловою площею 24,6кв.м., веранду - літера «а», літню кухню з погребом- літера «Б», сарай - літера «В», вбиральню - літера «Г», криницю - літера «Д», ворота №1, що належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати право на земельну ділянку площею 0,54 га, з яких 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,29 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 20.10.2021 прийнято до розгляду заяву представника позивачки-адвоката Сільченка О.В. про зміну позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.11.2021.

Представник позивачки-адвокат Сільченко О.В. подав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути без участі позивачки та її представника. Позов підтримують та просять його задовольнити. Судові витрати просять залишити за позивачкою.

Від Літинської селищної ради надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі представника. Літинська селищна рада проти заявленого позову не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини.

ОСОБА_4 була власником колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1 , який побудований у 1965-1970 роки, що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння НОМЕР_6 від 19.09.1989 та копією технічного паспорта (а.с. 19-24).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Відділом ДРАЦС Літинського районного управління юстиції Вінницької області 20 січня 2011 року (а.с.11).

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 11.04.2011 у справі №2-о-20/2011 встановлено факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Цим же рішенням встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження заявниці ( ОСОБА_1 ), її матір`ю є ОСОБА_4 (а.с.7).

ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно Свідоцтва про право на спадщину від 22 липня 2011 року (спадкова справа № 362/2011) та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.8,9).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 25.05.1976 уклали шлюб, після чого останній присвоєно прізвище « ОСОБА_3 », згідно Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 (а.с.10).

Рішенням №17 Виконкому Малинівської сільської Ради народних депутатів від 17.03.1994 ОСОБА_3 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 0.54га АДРЕСА_2 , згідно архівного витягу №01-23/445 від 04.07.2019 (а.с.13). В рішенні № 17 Виконкому Малинівської сільської ради була вчинена помилка щодо юридичної адреси вказаної земельної ділянки, що підтверджується довідками Малинівської сільської ради №639 від 01.08.2019 (а.с.16) та №682 від 16.08.2019 (а.с.15), витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.05.2020 та 18.10.2021 (а.с.17,45).

У довідці №682 виданій виконкомом Малинівської сільської ради 16.08.2019 зазначено належну ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 0,54га, із них 0,25га для будівництва, 0,29га для ведення особистого селянського господарства (а.с.15).

Рішенням Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області №662 від 29 вересня 2015 року перейменовано АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 (а.с.18).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області 21 березня 2011 року (а.с.12).

ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала разом з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Малинівської сільської ради №301 від 03.06.2020 (а.с.14).

Листом Літинської ДНК №839/02-14 від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 роз`яснено порядок спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . У листі зазначено, що спадщину після смерті останнього прийняла позивачка, проте, у зв`язку з відсутністю необхідних документів у нотаріуса відсутні законні підстави видати свідоцтво про право на спадщину (а.с.25).

Листом Літинської ДНК №840/02-14 від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 роз`яснено порядок спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . У листі зазначено, що спадщину після смерті останньої прийняла позивачка, проте, у зв`язку з відсутністю необхідних документів у нотаріуса відсутні законні підстави видати свідоцтво про право на спадщину (а.с.26).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Згідно п. 6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

У пункті 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в нотаріальному порядку позивачка не може оформити спадщину, тому в цій частині позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Крім того, відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування( із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб(емфітевзис), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Державний акт на земельну ділянку спадкодавцем за життя не був виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку.

Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , в нотаріальному порядку, а тому позов і в цій частині необхідно задовольнити та визнати за нею право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Одночасно, у своїй заяві представник позивачки просив судові витрати по сплаті судового збору не стягувати з відповідача, тому суд вважає, що судові витрати, сплачені позивачкою при подачі позову до суду, слід залишити за останньою.

Керуючись ст. 2, 10-13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , позначений на плані - літера «А» загальною площею 48,1кв.м. житловою площею 24,6кв.м., веранду - літера «а», літню кухню з погребом - літера «Б», сарай - літера «В», вбиральню - літера «Г», криницю - літера «Д», ворота №1, що належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 право на земельну ділянку площею 0,54 га, з яких: 0,25га для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,29га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_4 виданий Літинським РВ УМВС України в Вінницькій області 13 липня 2000 року, РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Літинська селищна рада, адреса: вул. Соборна, 7, смт. Літин, Вінницького району Вінницької області, Код .

Суддя : Верещинська Я. С.