УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі - Вольській К.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду, зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, повернення безпідставно стягнутих грошових сум,-

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 22.02.2017 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 укладено шлюб.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 06.02.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500,00 грн.

Позивач зауважує, що протягом періоду з березня 2020 року неповнолітня дитина проживає із ним, забезпечується всім необхідним в повному обсязі, при цьому, відповідач будь-яких матеріальних витрат на дитину не здійснює.

Сторона звертає увагу, що Богунським районним судом м. Житомира 11.06.2020 року видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку.

Крім того, Васильківським міськрайоним судом Київської області слухається справа за позовом ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, в межах розгляду якої позивачем ініційовано забезпечення позову у спосіб підтримання на регулярній основі прямих контактів із дитиною.

Вказані обставини, на думку позивача, підтверджують фактичне місце проживання дитини, що, у свою чергу, є підставою для звільнення від сплати аліментів, стягнення грошових коштів, сплачених на виконання рішення суду про стягнення аліментів.

У судовому засіданні від 10.11.2021 року представник відповідача заявила клопотання про залишення позову без розгляду та зупинення провадження по справі.

В обгрунтування даних заяв представник зауважила, що позивач на власний розсуд, тобто без погодження між сторонами або розв`язання спору судом, визначив місцезнаходження дитини за своїм місцем проживання.

В подальшому, позивач неодноразово звертався до суду із заявами про видачу судового наказу, з приводу чого останнім отримувались відмови. При цьому, Богунським районним судом м. Житомира видано судовий наказ про стягнення аліментів за відсутності даних про виниклий спір між учасниками та наявність судового рішення про стягнення аліментів з позивача. Представник відповідача звернула увагу, що до Богунського районного суду м.Житомира подано заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, на час проведення судового засідання питання з даного приводу не вирішено.

За твердженням учасника, поданий за таких умов позов має очевидні ознаки безпідставності, сторона позивача зловживає своїми правами, а тому на підставі ст. 44 ЦПК України відповідні вимоги слід залишити без розгляду.

Крім того, на думку представника відповідача, провадження по справі необхідно зупинити до розгляду справи за заявою про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами, що перебуває на розгляді в Богунському районному суді м. Житомира, та справи про визначення місця проживання дитини, що розглядається Васильківським міськрайоним судом Київської області.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала можливість задоволення відповідних клопотань.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Вирішуючи питання наявності ознак зловживання процесуальним правами у вчинених відповідним учасником діях суд виходить з оцінки предмета та підстав позову, очікуваних і передбачуваних для учасника справи результатах розгляду в розрізі правового протистояння, процесуальної взаємодії на рівні поданих заяв, клопотань до суду під час судового провадження, значення вчинених процесуальних дій для осіб, в тому числі тих, що не приймають участь у розгляді справи.

Необхідно відмежовувати поняття «зловживання процесуальними правами» та «юридично виправданою боротьбою», коли особа, діючи в забезпечення власних інтересів, намагається за наслідком вирішення спору отримати бажаний результат.

Сама по собі невідповідність заявленого інтересу вимогам закону не свідчить про зловживання процесуальними правами, а повідомлений намір, за відсутності очевидного зловживання процесуальними правами, є предметом судового розгляду по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За переконанням суду, поданий позивачем позов не виявляє ознак зловживання процесуальними правами, а тому не підлягає залишенню без розгляду.

З приводу зупинення провадження по справі суд зазначає.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як слідує зі змісту позовних вимог про припинення стягнення аліментів, повернення безпідставно стягнутих коштів, позивач в їх обгрунтування покладає відомості про фактичне проживання дитини у певний період разом із ним.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В розрізі наведеного спору обов`язки позивача зводяться до підтвердження доказами, які сторона вважатиме достатніми та належними, обставин спільного проживання та пов`язаного із цим припинення права на аліменти, а відповідача - спростування відомостей про постійне місце проживання дитини.

Суд не позбавлений об`єктивної можливості встановити такі обставини за наслідком розгляду спору, інші справи, зокрема щодо визначення місця проживання дитини, скасування судового наказу, не перешкоджають виконанню судом покладених на нього функцій із забезпечення судочинства.

Керуючись ст.ст. 44, 251 ЦПК України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотань про залишення позову без розгляду, зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, повернення безпідставно стягнутих грошових сум.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала суду в повному обсязі буде виготовлена 12.11.2021 року.

Суддя: Д.М.Лєдньов