ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2012/20 Номер провадження 22-ц/814/356/21Головуючий у 1-й інстанції Назарьова Л. В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

06 січня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі: судді-доповідача Дряниці Ю.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання порушення прав споживача та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

До Полтавського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2020 року, яка не відповідає загальним вимогам щодо форми і змісту апеляційної скарги.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Вказана апеляційна скарга містить образливі ненормативні висловлювання на адресу суддів, які перебувають поза нормальним стилем спілкування, в першу чергу, у діловому мовленні, що використовується в офіційному спілкуванні (між установами, окремою особою і установою, між посадовими особами тощо). Крім того, ОСОБА_1 неодноразово використовує нецензурну лексику, лайливо характеризує суддів та їх роботу.

Ненормативна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

За таких обставин, слід вважати, що використання одними учасниками судового процесу ненормативної лексики, образливих і лайливих слів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства, а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Аналогічно Європейський суд з прав людини, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про допущення ОСОБА_1 зловживання його процесуальними правами, а відтак, і наявність підстав для повернення апеляційної скарги на підставі частини 3 статті 44 ЦПК України.

Аналогічної позиції притримується Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 14 березня 2019 року у справі №9901/34/19, у постанові від 07 листопада 2019 року у справі №9901/324/19, в ухвалі від 14 червня 2019 року у справі № 9901/324/19.

Зазначене не позбавляє відповідача за наявності підстав права подати апеляційну скаргу на судове рішення, добросовісно користуючись цим правом, тобто, керуючись завданням цивільного судочинства, не використовуючи нецензурну лексику, виявляючи повагу до суду, учасників судового процесу та виконуючи інші вимоги чинного законодавства.

Керуючись ст. 44 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2020 року повернути скаржнику.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця