РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/22436/18

Пров. №2/766/3021/21

01 листопада 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Савчук В.В., з участю представників: позивачки адвоката Коваленко С.І., відповідачки ОСОБА_1 адвоката Гетьман А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та усунення від права спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила усунути відповідачок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; судові витрати покласти на відповідачок.

В обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її двоюрідна сестра ОСОБА_4 , спадкоємцями за законом якої є її племінниці відповідачки ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та вона, як двоюрідна сестра. Померла ОСОБА_4 була особою похилого віку, часто хворіла, останні роки не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала постійної сторонньої допомоги, не могла вільно, самостійно пересуватися. Її доглядом, забезпеченням ліками, продуктами харчування та побутовим обслуговуванням, по мірі необхідності, та можливостей, займалася вона. Крім того, займалася організацією поховання останньої. Про безпорадний стан ОСОБА_4 було відомо відповідачкам, які майже 40 років проживають у інших областях України, однак, жодного разу не приїздили до м. Херсона та не мали наміру надавати будь-яку матеріальну чи будь-яку іншу допомогу. Лише після смерті ОСОБА_4 відповідачки приїхали до м.Херсона та подали заяви про прийняття спадщини. Оскільки її сестра ОСОБА_4 була похилого віку, протягом останніх років хворіла на різні хвороби, потребувала сторонньої допомоги та піклування, а її доглядом, утриманням та піклуванням відповідачки не займалися і не мали бажання цього робити, хоча мали таку можливість, вважає, що відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України відповідачки мають бути усунені від права на спадкування. Вказує, що вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин. З огляду на викладене, змушена звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.05.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2019 року у задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Шумського І.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю, вирішено питання про виклик свідків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.09.2020 року забезпечено участь представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Шумського І.С. в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, надіслала заяву про розгляд справи у відсутність, просила відмовити у задоволенні позову.

Допитана в судовому засіданні 25.10.2021 р. свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що позивачка її сусідка, відповідачок не знає. Марія та ОСОБА_6 сестри, коли помер чоловік ОСОБА_7 вона захворіла, на її лікування всі кошти витрачала ОСОБА_8 , яка її і поховала. Вони були двоюрідними сестрами, у них є спільні фотокартки, їх матері - рідні сестри. ОСОБА_9 хворіла з осені, ОСОБА_10 поклала її у лікарню на лікування, після виписки, здійснювала її догляд. Більше до ОСОБА_7 ніхто не приходив. ОСОБА_7 була після інсульту, її як привезли додому, вона до самої смерті з ліжка не вставала. Вона особисто жодного разу не бачила батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , щодо їх родинних зв`язків знає зі слів ОСОБА_7 . З ОСОБА_11 вона знайома приблизно з 1986 року, з ОСОБА_7 познайомилися приблизно у 1990 роках. Осінню 2017 р. у ОСОБА_7 був інсульт.

Допитана в судовому засіданні 01.11.2021 р. свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що позивачка сестра її сусідки ОСОБА_4 , а відповідачок не знає. Їй відомо, що ОСОБА_9 перед смертю кілька років хворіла. Вона старша по під`їзду, тому все знає про своїх сусідів. Їй відомо, що ОСОБА_13 доглядала ОСОБА_8 . Вона особисто познайомилися з позивачкою у лікарні де лежала ОСОБА_9 приблизно у 2015-2016 роках. ОСОБА_14 в останні роки була трохи не в адекватному стані, виходила на сходи, збиралася кудись йти, у таких випадках вона її заводила до квартири та телефонувала ОСОБА_10 , а та її забирала до себе, а потім ОСОБА_14 поверталася до своєї квартири. ОСОБА_10 за ОСОБА_7 доглядала постійно. ОСОБА_14 казала, що вони з ОСОБА_10 з раннього віку до м. Херсона приїхали. В останнє, як викликали швидку, ОСОБА_10 сиділа з ОСОБА_14 до моменту її смерті. Перед смертю, ОСОБА_15 потрібна була опіка, оскільки вона не знала куди йти, що скільки коштує. Перед смертю, вона дуже погано пересувалася. ОСОБА_14 потребувала сторонньої допомоги, у неї був «старечий маразм». Вона особисто на похованні не була, але їй відомо, що ховала ОСОБА_16 . За останні 3 роки вона не чула та не бачила, щоб хтось приходив до ОСОБА_14 . Вона потребувала опіки, у неї то двері відчинені, вона казала, що від неї пішов квартирант, а ніякого квартиранта не було, тобто вона була у неадекватному стані. ОСОБА_9 казала, що ОСОБА_10 її сестра, чи рідна, чи двоюрідна не уточнювала. Взимку 2015 чи 2016 р. вона познайомилася з ОСОБА_11 , більш точно не пам`ятає. ОСОБА_14 більше не лежала в лікарні, десь приблизно за 1,5 роки до смерті. ОСОБА_14 забирала ОСОБА_17 , ОСОБА_7 могла ходити в туалет та на вулицю самостійно, але вона нічого не розуміла. ОСОБА_14 не бажала, щоб їй хтось допомагав. ОСОБА_7 була восени в лікарні, потім її забрала ОСОБА_8 , а потім вона повернулася у свою квартиру та жила сама, а перед смертю з нею була ОСОБА_10 .

Суд, заслухавши вступні слова представника позивачки, представника відповідачки ОСОБА_1 , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_18 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками є ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , що підтверджено копією свідоцтвом про народження (арк. справи 66).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №7 від 15.03.2018 р., 23 серпня 1974 року між ОСОБА_21 та ОСОБА_18 зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на ОСОБА_22 (арк. справи 89-90).

12.10.1979 року між ОСОБА_23 та ОСОБА_24 зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на ОСОБА_17 , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 12.10.1979 року (арк. справи 66).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2012 року, виданого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Семенихіною В.І., останнє видано ОСОБА_15 , як спадкоємцю майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловіка ОСОБА_25 (арк. справи 65).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №12007 від 21.11.2017 р., КЗ "ХМКЛ ім. А. і О. Тропіних", ОСОБА_9 перебувала на стаціонарному лікуванні з 08.11.2017 по 21.11.2017 р., виписана з позитивною динамікою (арк. справи 7).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №24 від 19.02.2018 р., ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті: НК ІІІ Дифузний кардіосклероз. Ішемічна хвороба серця (арк. справи 6).

На підставі вищевказаного лікарського свідоцтва, 19.02.2018 року видано свідоцтво про смерть ОСОБА_4 (арк. справи 27).

Відповідно до свідоцтва про поховання №547 від 21.02.2018 р., договору-замовлення №501 на організацію та проведення поховання від 19.02.2018 р., квитанції №000097 від 19.02.2018 р., похованням ОСОБА_4 займалася ОСОБА_2 (арк. справи 29-31).

13.11.2018 року до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Воєводиної І.М. із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_8 (арк. справи 46).

За матеріалами спадкової справи №8/2018 заведеної приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.М. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (арк. справи 78-128) встановлено, що із заявою про прийняття спадщини 15.03.2018 р. звернулася ОСОБА_2

ОСОБА_26 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками є ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №4 від 15.03.2018 р. (арк. справи 93).

04 листопада 1966 року між ОСОБА_25 та ОСОБА_29 зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на ОСОБА_14 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 04.11.1966 року (арк. справи 98).

17.05.2018 року із заявою про прийняття спадщини звернулася племінниця померлої ОСОБА_3 (арк. справи 94).

З листа Бершадського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області №2407-16.2-35 від 21.06.2018 р. на запит приватного нотаріуса Воєводиної І.М. повідомлено про те, що при перевірці за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів про народження по Баршадському району Вінницької області на ОСОБА_30 ( ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_6 записів не виявлено. Книги державної реєстрації актів цивільного стану передані на постійне зберігання до Державного архіву Вінницької області включно по 1940 рік. Книги державної реєстрації актів про народження за 1932 рік по Бершадському району Вінницької області не збереглися (арк. справи 104).

06.08.2018 року із заявою про прийняття спадщини звернулася племінниця померлої ОСОБА_1 (арк. справи 106).

23 січня 1931 року між ОСОБА_27 та ОСОБА_32 зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на ОСОБА_33 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 14.08.1964 року (арк. справи 112).

13 листопада 2018 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.М. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові, а саме спадкоємцем не подані всі необхідні відомості та документи, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії (для встановлення та підтвердження родинного зв`язку (арк. справи 8-9).

З листа Бершадського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області №599-16.2-38 від 26.03.2019 р. на запит адвоката Коваленко С.І. вбачається, що при перевірці за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів про народження ОСОБА_34 , 1906-1910 року народження та ОСОБА_35 , 1906-1910 року народження по с. Осіївка Бершадського району Вінницької області в архіві відсутні. Книги державної реєстрації актів цивільного стану передані на постійне зберігання до Державного архіву Вінницької області включно по 1940 рік (арк. справи 44).

Згідно листа Державного архіву Вінницької області від 27.03.2019 р. №07-860,861/7, метричних книг про народження по Свято-Покровській церкві с. Старо-Осіївка та по Івано-Богословській церкві с.Слободо-Осіївка Ольгопільського повіту Подільської губернії (нині у складі с. Осіївка Бершадського району Вінницької області) в архіві на зберіганні немає, у зв`язку з чим неможливо видати довідки про народження ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , 1906-1910 р.н. Додатково повідомлено, що книги актових записів про шлюб громадян по с. Осіївка Бершадського району в архіві на зберіганні є лише за 1935 та 1937 роки (арк. справи 45).

Відповідно до листа Бершадського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області №1877-16.2-38 від 24.09.2019 р., 15.12.1979 р. виконкомом Осіївської сільської ради Бершадського району Вінницької області складено актовий запис про смерть ОСОБА_36 за №65, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Осіївка Бершадського району Вінницької області; 06.03.1986 р. виконкомом Осіївської сільської ради Бершадського району Вінницької області складено актовий запис про смерть ОСОБА_37 , за №13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Осіївка Бершадського району Вінницької області; 14.08.1964 р. виконкомом Осіївської сільської ради Бершадського району Вінницької області складено актовий запис про шлюб ОСОБА_27 та ОСОБА_32 за №22, прізвища після укладення шлюбу її - ОСОБА_38 ; Бершадським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області поновлено актовий запис про народження ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_9 за №97 від 07.03.1958 року, батько ОСОБА_27 , мати ОСОБА_28 . При перевірці актових записів: про шлюб на ОСОБА_40 , про шлюб ОСОБА_41 , про шлюб ОСОБА_42 , про шлюб ОСОБА_29 в архіві відсутні (арк. справи 136).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7 від 16.10.2019 р., 23.08.1974 року між ОСОБА_21 та ОСОБА_18 зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на ОСОБА_22 (арк. справи 137).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25.09.2018 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та її рідною тіткою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення набрало законної сили 05.11.2018 року (арк. справи 160-161).

Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкодавця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки.

Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що «ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій». Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності усунення відповідачок від права на спадкування.

Досліджені судом докази свідчать про те, що померла проживала у власній квартирі, зі слів свідка ОСОБА_12 мала розлади психіки, але могла себе обслуговувати, в той же час, їй у всьому допомагала ОСОБА_2 , яка піклувалася про ОСОБА_4 , яка перед самою смертю перебувала у безпорадному стані та лежала в квартирі.

Разом з тим, надані доказі у їх сукупності свідчать про перебування померлої саме перед смертю у тяжкому стані, але не свідчать про її потребу у постійному, сторонньому догляді з боку саме відповідачок та умисне ухилення останніх від надання такої допомоги при змозі її надавати.

Тобто, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами винної поведінки відповідачок, а саме те, що вони ухилялися від надання допомоги ОСОБА_4 при можливості її надання, потребу спадкодавця у допомозі саме від відповідачок, що допомога яка надавалась померлій ОСОБА_2 була недостатньою для неї.

Доказів того чи могли відповідачки надавати необхідну ОСОБА_4 допомогу та факт ухилення відповідачок від надання допомоги чи винної поведінки останніх (зокрема, відмова від надання допомоги) суду позивачкою не надано.

Крім того, проживання окремо один від одного родичів, які мають свої родини не дають підстав для усунення від спадкування.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку, що відповідачки не вчиняли умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, а тому, відсутні умови, передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України для усунення від права на спадкування за законом.

Щодо вимоги про встановлення факту родинних відносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки достатніх доказів, що матері померлої ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були рідними сестрами не надано, само по собі однакове ім`я по батькові та місце народження не свідчить про такий зв`язок, допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_12 підтверджують родинний зв`язок спадкодавця та позивачки лише зі слів померлої ОСОБА_4 , відповідачки такий факт заперечують (зі слів представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 є дальньою родичкою ОСОБА_4 , а не двоюрідною сестрою), письмових доказів (переписка, родинні фото тощо) суду не надано, родичі, яким би був відомий факт родинних відносин в судовому засіданні допитані не були.

Оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а надані стороною позивачки докази у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про наявність родинних зв`язків між матерями ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_4 суд дійшов висновку про відмову у встановленні такого факту. Вказане одночасно впливає і на відмову у задоволенні позову у частині усунення відповідачок від права на спадкування, оскільки в даному випадку позивачкою не підтверджено родинні зв`язки зі спадкодавцем.

Відповідно до положень п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складено 11 листопада 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) про встановлення факту родинних відносин та усунення від права спадкування за законом відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяО. В. Ус