ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/960/20

провадження № 22-ц/4809/1440/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Мурашка С.І., Чельник О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2021 року у складі судді Драного В.В. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У лютому 2020 року ТОВ «Вердикт-Капітал» звернулось в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 06.08.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 500954762, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 5075,20 грн. зі сплатою 15,99 % річних, а позичальник зобов`язався здійснювати сплату грошових коштів з метою погашення заборгованості за виданим кредитом та нарахованими відсотками.

Зазначає, що 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 500954762 від 06.08.2014 року.

Вказує, що 26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 500954762 від 06.08.2014 року. 16.01.2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 500954762 від 06.08.2014 року.

Посилається на те, що станом на 11.01.2020 року заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена та складає 22778,9 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4788,8 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 7621,17 грн., заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги - 768,93 грн., заборгованість з пені - 9600,00 грн.

Крім того, позивач зазначає, що на підставі ст. 625 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню 3% річних у сумі 431,00 грн., втрати від інфляції у сумі 1441,47 грн., подвійна облікова ставка НБУ-1614, 4 грн. Із врахуванням вищевикладеного, загальний розмір заборгованості складає 26265,77 грн.

Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 500954762 року від 06.08.2014 року в розмірі 26265,77 грн., 2102 грн. судового збору та 20 000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2021 року відмовлено у задоволенні позову та стягнуто із ТОВ «Вердикт-Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 4700,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, якою просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ТОВ «Вердикт-Капітал» зазначило, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки не відповідає нормам матеріального і процесуального права, та у зв`язку із його ухваленням без всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вказує, що за період користування кредитними коштами, позичальником здійсненні часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте в повному обсязі заборгованість не погашена, тому відповідач повинен сплатити суму боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і 3% річних від простроченої суми.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.08.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500954762, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 5075,20 грн. терміном до 07.08.2019 року, з процентною ставкою за його користуванням 15,99 % річних (том І а.с. 11-14,).

Відповідно до витягу з Договору факторингу № 1 від 21.06.2016 року ПАТ «Альфа банк» передав ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошової вимоги до боржників, перелік яких міститься в додатку № 1 до Договору (том І а.с. 23).

В Додатку 1 до Договору факторингу від 21.06.2016 року, зазначено, що загальна сума заборгованості за кредитним договором № 500954762 від 06.08.2014 року складає 7498, 96 грн., з яких 4788, 80 грн.- сума за основною заборгованістю, 2710,16 грн.- сума заборгованості по процентам та комісії складає (том І а.с. 213).

Згідно договору факторингу № 2019-1К1/ВЕСТА від 26.12.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» передало свої права грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» до боржників, перелік яких міститься в додатку № 1-1 до Договору (том І а.с. 24-34)

У витягу з додатку 1-1 до Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року єдиним боржником за кредитним договором № 500954762 під № 34682 вказана ОСОБА_1 , сума заборгованості на дату укладення договору складає 4788, 80 грн., сума заборгованості по процентам та комісії складає 7 425,16 грн., пеня, штраф, неустойка на день укладення договору факторингу складає 9400,00 грн. Загальна сума заборгованості складає 21613, 96 грн. (том І а.с. 211).

Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» передало свої права грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до боржників, перелік яких міститься в додатку № 1-1 до Договору (том І а.с. 35-44).

У витягу із додатку 1-1 до Договору факторингу № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року єдиним боржником за кредитним договором № 500954762 під № 18850 вказана ОСОБА_1 , сума заборгованості на дату укладення договору складає 4788, 80 грн., сума заборгованості по процентам та комісії складає 7 621,19 грн., пеня, штраф, неустойка на день укладення договору факторингу складає 9600,00 грн. Загальна сума заборгованості 22009,99 грн (том І а.с. 212).

Крім того, в п. 2.1 Договору факторингу від 26.12.2018 року та п. 2.1. Договору факторингу від 16.01.2019 року зазначено, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за основними договорами, за виключенням права нараховувати відсотків, комісії, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.

Також відповідно до п. 2.2. Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, право вимоги на суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами за Основним договором, право на одержання яких належить Первісному кредитору (том 1, а.с. 35).

Витягом із додатку 1-1 до Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року та витягом із додатку 1-1 до Договору факторингу № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, підтверджено, що факторами ТОВ ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердик-Капітал», порушено п. 2.1 вказаного вище договору від 26.12.2018 року та п. 2.2 договору від 16.01.2019 року і нараховані проценти та пеня за користування кредитом за порушення строків повернення коштів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено право позивача пред`явлення грошової вимоги до відповідача, і не обґрунтовано суми заборгованості за кредитним договором із нарахуванням процентів та пені по договору, також вимога позивача про стягнення заборгованості в сумі 26265,77 грн. не підтверджена належними, достовірними та достатніми доказами.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України) передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу № 2019/1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року та п. 2.1. Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року зазначено, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за основними договорами, за виключенням права нараховувати відсотків, комісії, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.

Також відповідно до п. 2.2. Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основним договором за Основним договором, право на одержання яких належить Первісному кредитору (том 1, а.с. 36).

Витягом із додатку 1-1 до Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року та витягом із додатку 1-1 до Договору відступлення права вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, підтверджено, що факторами ТОВ ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердик-Капітал», порушено п. 2.1 вказаного вище договору від 26.12.2018 року та п. 2.2 договору від 16.01.2019 року, оскільки нараховані проценти за користування кредитом та пеня за порушення строків повернення коштів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем безпідставно нараховані проценти та пеня, оскільки укладені договори від 21.06.2016 року, від 26.12.2018 року, та від 16.01.2019 року не містять таких умов.

З огляду на вказане, враховуючи, що сума заборгованості за кредитним договором № 500954762, який укладено 06.08.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк», складала 7498,96 грн., що було передано від ПАТ «Альфа -Банк» на підставі договору факторингу від 21.06.2016 року до ТОВ «Кредитні ініціативи», саме на таку суму боргу може претендувати позивач (том 1 а.с. 213).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частиною другою статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

З аналізу наведеної статті вбачається, що позовна давність стосовно додаткових позовних вимог (стягнення неустойки та інші), які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно із спливом позовної давності щодо основної вимоги.

Судом встановлено, що у квітні та червні 2020 року ОСОБА_1 та її представником подано до суду першої інстанції відзиви на позовну заяву, в яких зазначено про сплив строку позовної давності звернення позивача до суду, та наявність підстав для відмови у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал».

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що на момент підписання договору факторингу від 21.06.2016 року у відповідача існувала заборгованість на суму 7498,96 грн.

З цього моменту у фактора виникло право на звернення до суду за захистом порушених прав, тому початок перебігу позовної давності почався із 21.06.2016 року і до пред`явлення позову не переривався.

Банк звернувся до суду з даним позовом лише 06.02.2020 року, про що свідчить відмітка на конверті, в якому його надіслано до суду, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

У даному випадку боржник не звільнений від відповідальності у зв`язку з неможливістю виконання ним грошового зобов`язання, а звільнений від виконання такого зобов`язання, оскільки кредитор у визначений законом строк не реалізував своє право на стягнення грошових коштів.

Враховуючи, що відсутні підстави для стягнення кредитної заборгованості на користь позивача у зв`язку із пропуском строку позовної давності, до спірних правовідносин не можливо застосувати статтю 625 ЦК України, оскільки вказана норма підлягає застосуванню лише у разі грошового зобов`язання, яке підлягає виконанню.

Суд першої інстанції на зазначенні норми уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості із підстав недоведеності.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.11.2021

Судді:

О.А.Письменний С.І. Мурашко О.І.Чельник