УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1532/20

Провадження № 2-о/568/36/21

12 січня 2021 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Сільман А.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

заінтересована особа Крупецька об`єднана сільська територіальна громада Рівненської області (Радивилівський р-н, с. Крупець, вул. Довга, 68)

про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Радивилівський районний суд з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту проживання із спадкодавцем.

В судове засідання від 12.01.2021 р. заінтересована особа - Крупецька сільська рада не з`явилась. Водночас, від сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника.

Враховуючи приписи ч. 1 статті 223 ЦПК України суд, вважає можливе задоволити клопотання Крупецької сільської ради та провести судове засідання за відсутності представника заінтересованої особи.

Розглянувши заяву про встановлення факту проживання, заслухавши заявника в судовому засіданні, суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного, позовного та окремого провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Отже, обов`язком суду при розгляді справи окремого провадження є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому, закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розглядуі роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Частиною 1 статті 15 та частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси заявника порушені, невизнані або оспорені і за захистом яких прав чи інтересів він звернувся до суду.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з заявою про встановлення факту проживання з матір`ю ОСОБА_2 , посилаючись на те, що необхідність встановлення такого факту, дозволить в подальшому отримати спадок на земельні паї.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.01.2011 р.

В заяві про встановлення факту проживання із спадкодавцем та в судовому засіданні, ОСОБА_1 пояснив, що звертався в нотаріальну контору для прийняття спадщини, однак, нотаріусом відмовлено у прийняття заяви на відкриття спадщини. Докази звернення до нотаріуса, в матеріалах справи відсутні.

Так, із змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом заявлених вимог є встановлення факту проживання з матір`ю. Метою встановлення вказаного факту є потенційна можливість вирішення питання про прийняття спадщини на земельну ділянку, тобто встановлення цього факту може породити відповідні юридичні наслідки у вигляді існування права на об`єкт (землю).

Разом з тим, вимоги ОСОБА_1 обмежені вирішенням питання про встановлення факту, що має юридичне значення, без пред`явлення вимог для подальшого вирішення спору по суті.

Суд може встановити лише юридичний факт у тому випадку, якщо встановлення цього факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Однак, заявник в судовому засіданні не конкретизував, які інші юридичні наслідки, крім спору про прийняття спадщини, породжує встановлення даного факту, виникнення, зміну або припинення яких особистих чи майнових прав заявника потягне за собою даний факт.

Твердження заявника про відсутність спору про право між заявником та його родичами (братом) базувалися на припущеннях, моралі, однак, не підтверджені доказами в справі.

А відтак, суд дійшов висновку, що заявник у цій ситуації штучно використав термін «заява» при застосуванні процесуального механізму встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки інших вимог при зверненні до суду ним заявлено не було, хоча метою встановлення даного факту є майбутнє вирішення спору про право (правовідносини майнового характеру, право на майно за законом), а отже, такий спір має розглядатися судом у порядку позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

А тому, заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Крупецька об`єднана сільська рада про встановлення факту проживання з спадкодавцем, слід залишити без розгляду .

На підставі викладеного, ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 294 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Крупецька об`єднана сільська територіальна громада Рівненської області про встановлення юридичного факту проживання з спадкодавцем- залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право подати позов на загальних підставах.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області.

Суддя А.О. Сільман