Дата документу 01.11.2021
ЄУ № 942/1309/20
Провадження №2/942/67/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2021 року Новопсковський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Чалого А.В.,
секретаря судового засідання Сіренко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Закотненська» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Закотненська», в якому просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою.
Між позивачем та відповідачем щодо вказаної земельної ділянки був укладений договір оренди землі б/н від 12.12.2012, зареєстрований відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 14732215 від 16.12.2013, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 9118949 від 16.12.2013 року 18:47:50, номер запису про інше речове право: 3878331 дата, час державної реєстрації: 11.12.2013 року 09:45:54.Строк дії договору становить п`ять років. Проте, редакція договору оренди землі, яку отримав позивач від відповідача у 2017 році не відповідає тій редакції договору, яку підписував позивач, а в графі «Орендодавець» в розділі «підписи сторін» навпроти прізвища ОСОБА_1 стоїть підпис невідомої позивачу особи, візуально дуже схожий на підпис позивача, але йому не належить.
Крім того, у 2017 році позивачу стало відомо, що відповідач самовільно розробив та підписав додаткову угоду до вказаного вище договору, з текстом якої позивач не ознайомився та примірник якої у позивача відсутній. Вказана додаткова угода згідно з витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер витягу 85140734 була зареєстрована 14.04.2017.
Позивач стверджує, що спірної додаткової угоди з відповідачем не укладав, про те, що підпис у договорі оренди землі вчинено іншою особою дізнався у 2017 році під час візуального огляду.
З метою визнання вказаного договору недійсним ОСОБА_1 звернувся до суду. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 09.09.2019 у справі №420/2229/18 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, однак постановою Луганського апеляційного суду від 20.09.2020 у вказаній справі рішення суду першої інстанції було скасовано через невірно обраний позивачем спосіб захисту права, разом з тим зазначено, що позивач не позбавлений права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки.
Факт підробки підпису від імені ОСОБА_1 в оспорюваному договорі оренди землі встановлено рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 09.09.2019 та постановою Луганського апеляційного суду від 20.09.2020 у справі № 420/2229/18.
Оскільки підпис в договорі оренди земельної ділянки виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, позивач вважає, що такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 16.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 16.12.2020.
Ухвалою суду від 16.12.2020 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням сторін, продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів.
Ухвалою суду від 15.01.2021 витребувано докази та призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Луганському науково-дослідному експертно-криміналістичного центру МВС України. Провадження у справі було зупинено до одержання висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи.
Ухвалою суду від 25.03.2021 поновлено провадження у справі у зв`язку з необхідністю розгляду клопотання експерта.
Ухвалою суду від 02.04.2021 застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Закотненська» заходи процесуального примусу у виді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом, в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 29.04.2021.
Ухвалою суду від 29.04.2021 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, її проведення доручено Луганському науково-дослідному експертно-криміналістичного центру МВС України. Провадження у справі зупинено до одержання висновку експерта.
Ухвалою суду від 22.07.2021 поновлено провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 19.08.2021.
19.08.2021 підготовчий розгляд справи відкладений до 14.09.2021 за клопотанням представників сторін.
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 14.09.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 07.10.2021.
07.10.2021 розгляд справи відкладений до 01.11.2021 за клопотанням представника відповідача.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представником подана заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлений належним чином.
У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
12.12.2012 між ОСОБА_1 та СТОВ АФ «Закотненська» був укладений договір оренди землі, предметом якого є зазначена вище земельна ділянка. Строк дії договору складає п`ять років, що зазначено у п. 8 цього Договору.
Після припинення дії договору орендар повертає у місячний термін орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (п. 21 Договорів оренди землі).
З акту приймання-передачі об`єкта оренди від 12.12.2012 вбачається, що власник земельної ділянки ОСОБА_1 передав, а землекористувач СТОВ АФ «Закотненська» прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 3,56 га відповідно до договору оренди земельної ділянки від 12.12.2012 на полі №23, ділянка № НОМЕР_1 .
Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 09.09.2019 та постановою Луганського апеляційного суду від 22.09.2020 у справі №420/2229/18 за позовом ОСОБА_1 до СТОВ АФ «Закотненська» про визнання недійсним договору оренди встановлено, що згідно висновку експертного, проведеного Луганським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України від 30.08.2018 №19/113/6-4/5 підпис від імені позивача, розташований у графі «Орендодавець» у розділі «Підписи сторін» у договорі оренди землі б/н від 12.12.2012, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Згідно висновку експерта ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» від 30.06.2021 №9743 підпис від імені ОСОБА_1 , зображення якого міститься у графі: «Від Орендодавця:» у технічній копії Додаткової угоди до договору оренди землі без вказання № від 12.12.2012, укладеної між ОСОБА_2 та СТОВ АФ «Закотненська», датованої 11 червня 2015 року, виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Виходячи із змісту вимог ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При вирішенні даного цивільного позову суд керувався висновком Великої Палати Верховного Суду України в справі № 145/2047/16-ц від 16 червня 2020 року.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 46, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок, що узгоджується із висновками викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи встановлено, що підпис у спірному договорі оренди землі виконано не ОСОБА_1 , а тому такий правочин слід вважати не вчиненим.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновків, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод шляхом повернення земельної ділянки з незаконного користування СТОВ АФ «Закотненська»підлягають задоволенню, оскільки спірний договір оренди земельної ділянки є неукладеним, а тому не регулює спірні відносини.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840,80 грн. та судові витрати за проведення експертизи у розмірі 7800,00 грн. слід стягнути з відповідача, оскільки такі витрати є обґрунтованими та документально підтверджені.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Закотненська» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 3,557 га, кадастровий номер :10:004:0016, що розташована на території Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, шляхом повернення земельної ділянки з незаконного користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Закотненська».

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Закотненська» на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Закотненська» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7800 (сім тисяч вісімсот) гривень 00 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Матвєєва Тетяна Сергіївна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1633 від 21.05.2019 року, адреса: вул. Українська, 216 смт Новопсков, Луганська область.

Відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Закотненська», , с. Осинове, вул. Вишнева, буд. 69В, Старобільський район, Луганська область.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя А.В. Чалий