Провадження №4-с/521/87/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Черненко Я.О.,

розглянувши цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 із скаргою на дії Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», в якій просила визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича за виконавчим провадженням № 65711117 щодо передачі на примусову реалізацію майна боржника ОСОБА_1 , а саме, житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом проведення електронних торгів через Державне підприємство «СЕТАМ».

Скарга обґрунтована такими обставинами.

24 жовтня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК»), кредитором, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір № 3-439/ФКВІП-07, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 198 000 доларів США з розрахунку 11,7 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 24.10.2007 року по 23.10.2032 року.

24 жовтня 2007 року між тими ж сторонами було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю.О. за р. № 2341, згідно умов якого, іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за вищевказаним кредитним договором та кредитним договором № 3-439/ФКВІП-07 від 24.10.2007 року.

Відповідно до п. 1.2. вищезазначеного іпотечного договору, предметом іпотеки є: житловий будинок АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності іпотекодавцю ( ОСОБА_1 ).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2013 року (зміненим рішенням Апеляційного суду Одеської області від 24.03.2014 року) у справі № 521/2439/13-ц позовні вимоги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 3-439/ФКВІП-07 від 24.10.2007 року в сумі 2 261 720 грн. 34 коп. та судовий збір в сумі по 1 720 грн. 50 коп. з кожного.

Представник заявника зазначає, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.11.2020 року замінено у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими по справі № 521/2439/13-ц стягувача, який вибув - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» його правонаступником - ТОВ «Консалт Солюшенс», та ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року видано новому стягувачу дублікати виконавчих листів 521/2439/13-ц.

З інформації, яка відображається в Автоматизованій системі виконавчих проваджень вбачається, що на підставі виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом м. Одеси у справі № 521/2439/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором, 07 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Носенком Сергієм Борисовичем відкрито виконавче провадження № 65711117, боржником за яким є ОСОБА_1 , стягувачем - ТОВ «Консалт Солюшенс».

Перевіривши відомості, що розміщені на офіційному веб-сайті https://setam.net.ua (електронний торговий майданчик ДП «СЕТАМ»), заявником було виявлено, що в рамках вищевказаного виконавчого провадження належне їй майно, а саме, житловий будинок АДРЕСА_1 , передано приватним виконавцем Носенком С.Б. на примусову реалізацію (номер лоту 497575, дата проведення аукціону: 18.11.2021 року).

Представник заявника зазначає, що на адресу ОСОБА_1 , як боржника, не надходили постанови приватного виконавця Носенка С.Б., прийняті в рамках виконавчого провадження № 65711117, в тому числі, будь-які повідомлення від приватного виконавця чи ДП «СЕТАМ» про передачу майна на реалізацію.

Разом із цим, відповідно до будинкової книги будинку АДРЕСА_1 , у ньому зареєстроване місце проживання: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є малолітньою дитиною.

Так, заявник вважає, що приватний виконавець не дотримався вимог п. 28 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, та не отримав необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, що надається відповідно до закону.

Крім того, в порушення Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, інформаційне повідомлення про електронні торги лоту 497575 (житловий будинок АДРЕСА_1 , не містить інформації про наявність зареєстрованих інших, крім боржника, мешканців (зокрема дітей), орендарів, інших користувачів приміщення.

Представник заявника також зазначила, що в порушення вимог п. 1 розділу II Порядку, ОСОБА_1 не була повідомлена про проведення приватним виконавцем оцінки її майна, не отримувала листа про результати визначення вартості чи оцінки майна та, відповідно, не приймала участі в узгоджені вартості нежитлового будинку, що передано на реалізацію. При цьому, в інформації про лот № 497575 вбачається, що стартова ціна житлового будинку АДРЕСА_1 , визначена на рівні 2 096 966 грн. 00 коп., що вочевидь є заниженою, не відповідає ринковій вартості, крім того, є нижчою, ніж сума заборгованості за кредитним договором, яка стягнута за рішенням суду.

09 листопада 2021 року представником ТОВ «Консалт Солюшенс» було надано заперечення проти скарги, обґрунтовані наступними доводами.

Згідно виконавчого провадження № 65711117 вбачається, що 02.07.2021 року на адресу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка С.Б. надійшла відомість Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (далі - Департамент) №П1-148465-ю/л від 18.06.2021 року. Згідно наданої відомості, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані особи - відсутні.

У зв`язку з отриманням всіх необхідних документів, крім того, відомості Департаменту щодо відсутності зареєстрованих осіб, приватним виконавцем було виставлено об`єкт нерухомого майна на ДП «СЕТАМ», лот якого було опубліковано 19.10.2021 року.

На думку представника ТОВ «Консалт Солюшенс» вищезазначені дії свідчать про правомірність дій, вчинених приватним виконавцем, оскільки останній діяв в межах, визначених законодавством.

Лише 25.10.2021 року у зв`язку із пред`явленням будинкової книги, ОСОБА_1 , як власником, було отримано відомості Департаменту №Ш1-281033-ф/л із відображенням зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (малолітня особа). На думку представника ТОВ «Консалт Солюшенс» дані обставини не можуть свідчити про неправомірність дій приватного виконавця.

Також зазначив, що малолітня ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є членом сім`ї ОСОБА_1 , і була зареєстрована заявником у спірному домоволодінні для уникнення примусового відчуження майна, яке є предметом іпотеки і виконання рішення суду у справі №521/2439/13-ц, та з метою незаконного створення перешкод у реалізації нерухомого майна.

Вказав, що житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, кадастровий номер: 0:53:011:0014 за адресою: АДРЕСА_1 24.10.2007 року були придбані ОСОБА_1 цілком за рахунок кредиту, що вбачається з кредитного договору від 24.10.2007 року №3-439/ФКВ1П-07 та договору іпотеки від 24.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю.О. та зареєстрованим в реєстрі за №2341 та наразі перебувають в іпотеці ТОВ «Консалт Солюшенс».

Згідно будинкової книги та відомості Департаменту №Ш1-281033-ф/л від 25.10.2021 року, зазначені особи були зареєстровані в житловому будинку вже після звернення попереднього кредитора - ПАТ «Дельта Банк» до боржника - ОСОБА_1 із листами - вимогами про погашення кредитної заборгованості та до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором №3-439/ФКВІП-07 у розмірі 2 261 720 грн.

Проте, всупереч ст. 586 ЦК України та ст. 9 Закону України «Про іпотеку», з метою створення в майбутньому перешкод у реалізації права власності, ОСОБА_1 , без згоди Іпотекодержателя, зареєструвала за даною адресою - малолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того зазначив, що малолітня особа - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не є членом сім`ї власника житлового приміщення - ОСОБА_1 , а отже, відсутня необхідність в отриманні згоди Органу опіки і піклування для примусової реалізації заставного майна. Оскільки, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не є членами сім`ї ОСОБА_1 , у житловому будинку ніколи не проживали, а зареєстровані були з порушенням вимог законодавства, то вони взагалі не набули у встановленому законом порядку права користування вказаним житловим будинком. В свою чергу, заявник не має родинних зв`язків з малолітньою, не є одним з її батьків або особою, що їх замінює, не є особою, що зобов`язана законом або рішенням суду утримувати та забезпечувати вказану малолітню особу, а тому отримання дозволу від органу опіки та піклування на здійснення відповідного правочину не вимагається.

Також вказав, що у власності ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_8 , що є матір`ю ОСОБА_5 , 2013 року народження є нерухоме майно, в якому останні проживають.

У власності матері ОСОБА_5 - ОСОБА_8 перебуває: 2/3 частки двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та земельна ділянка, кадастровий номер: :02:006:0057 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_4 .

Разом з тим зазначив, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У зв`язку із вищевикладеним просив у задоволенні скарги відмовити.

У відкрите судове засідання, призначене на 10 листопада 2021 року заявник та її представник не з`явились. Представник заявника подала до суду заяву в якій вимоги, викладені у скарзі підтримала, просила розгляд справи проводити у відсутність заявника та її представника.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Носенко Сергій Борисович подав до суду заяву, в якій, у зв`язку з неявкою заявника та її представника у судове засідання, призначене на 10 листопада 2021 року, просив відкласти розгляд справи на іншу дату за обов`язковою участю учасників справи.

Представник ТОВ «Консалт Солюшенс» подав до суду заяву про відкладення розгляду справи та визнання явки учасників справи обов`язковою. Обґрунтовуючи клопотання зазначив, що ТОВ «Консалт Солюшенс» вважає, що дана справа має розглядатись саме за участі учасників справи, для надання їм змоги висловити свої позиції та належним чином захистити свої права та законні інтереси.

Разом із цим, враховуючи скорочені строки розгляду даної категорії справ, визначені ст. 450 ЦПК України, враховуючи те, що визнання обов`язковою явку учасника справи є правом а не обов`язком суду, необхідності в чому суд не вбачає підстав, в тому числі з підстав подання представником заявника заяви про розгляд справи за їх відсутності, враховуючи те, що учасниками справи було надано змогу висловити свої позиції щодо даної справи шляхом подання письмових заперечень та заяв, у зв`язку із чим судом було відкладено судове засідання, призначене на 04 листопада 2021 року, та які приймаються судом при розгляді справи, а також враховуючи дію Розпорядження Голови Малиновського районного суду м. Одеси «Про дотримання заходів, спрямованих на запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 жовтня 2021 року, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання, що потягне за собою порушення строків розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази вважає, що скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити, зважаючи на такі обставини.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних або приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2013 року (зміненим рішенням Апеляційного суду Одеської області від 24.03.2014 року) у справі № 521/2439/13-ц позовні вимоги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 3-439/ФКВІП-07 від 24.10.2007 року в сумі 2 261 720 грн. 34 коп. та судовий збір в сумі по 1 720 грн. 50 коп. з кожного.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.11.2020 року замінено у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими по справі № 521/2439/13-ц, вибулого стягувача - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» його правонаступником - ТОВ «Консалт Солюшенс», та ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року видано новому стягувану дублікати виконавчих листів 521/2439/13-ц (а. с. 41-45).

На підставі виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом м. Одеси у справі № 521/2439/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором, 07 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Носенком Сергієм Борисовичем відкрито виконавче провадження № 65711117, боржником за яким є ОСОБА_1 , стягувачем - ТОВ «Консалт Солюшенс» (а. с. 81).

Судом встановлено, що в межах вищевказаного виконавчого провадження належне ОСОБА_1 майно, а саме, житловий будинок АДРЕСА_1 , передано приватним виконавцем Носенком С.Б. на примусову реалізацію електронного торгового майданчику ДП «СЕТАМ» (номер лоту 497575, дата проведення аукціону: 18.11.2021 року) (а. с. 18-19).

Відповідно до оголошення лоту 497575 електронного торгового майданчику ДП «СЕТАМ», вбачається що інформація щодо зареєстрованих осіб у житловому будинку АДРЕСА_1 - відсутня (а.с. 18-19).

Разом із цим, як вбачається з відомостей Департаменту надання адміністративних послуг ОМР №Ш1-281033-ф/л від 25.10.2021 року про зареєстрованих осіб у житловому будинку, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у ньому зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25.01.2013 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17.07.2013 року; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (малолітня особа) з 24.10.2013 року (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 цього ж Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої законом «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 29 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі Інструкція), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Відповідно до підпункту 4 абзацу 3 пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Ураховуючи вимоги Закону «Про виконавче провадження» Закону «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, державний або приватний виконавець зобов`язаний в разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.09.2020 року у справі №303/3043/19 і від 25.11.2019 року у справі №718/482/15-ц та від 10.10.2019 року у справі №751/15667/15-ц.

Встановлені обставини свідчать про те, що на час передачі житлового будинку АДРЕСА_1 на реалізацію, право користування житлом мала малолітня дитина, що, як зазначалось вище, передбачає обов`язкове попереднє отримання дозволу органу опіки та піклування. Оскільки приватний виконавець такий дозвіл не отримав, то такі дії не можуть вважатись вчиненими відповідно до закону.

Суд критично ставиться до посилань представника ТОВ «Консалт Солюшенс» щодо Відомостей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №П1-148465-ю/л від 18.06.2021 року, щодо відсутності зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , що дали змогу приватному виконавцю виставити об`єкт нерухомого майна на торги ДП «СЕТАМ», оскільки в примітках зазначеного документу вказано: «Відомості про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку сформовані на підставі інформації переданої Департаменту органами ведення Державного реєстру виборців (без даних про неповнолітніх дітей, іноземців та осіб без громадянства станом на липень 2016 року) та інформації за період здійснення Департаментом повноважень органу реєстрації, з 05.04.2016 року, у зв`язку з тим, що власником, співвласником житлового приміщення/будинку не надано до Департаменту будинкової книги».

Тому, на думку суду, вказані відомості жодним чином не виключають можливої реєстрації осіб у вказаному будинку, зокрема малолітньої дитини, що об`єктивно не надавало приватному виконавцю права на передачу на реалізацію нерухомого майна боржника, не пересвідчившись у відсутності у ньому зареєстрованих осіб задля виконання рішень у спосіб та в порядку, передбаченому Законом.

Щодо доводів представника ТОВ «Консалт Солюшенс» стосовно того, що ОСОБА_1 , всупереч ст. 586 ЦК України та ст. 9 Закону України «Про іпотеку», з метою створення в майбутньому перешкод у реалізації права власності, без згоди Іпотекодержателя, зареєструвала за даною адресою малолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає їх безпідставними та небунтованими належними та допустимими доказами.

Так, згідно відомостей Департаменту надання адміністративних послуг ОМР №Ш1-281033-ф/л від 25.10.2021 року у житловому будинку, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, зокрема: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25.01.2013 року та його малолітня дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 24.10.2013 року (а. с. 17).

Відповідно до ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до. ч. ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Враховуючи те, що батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 набув право користування вказаним будинком 25.01.2013 року, то згода ОСОБА_1 , як власника будинку, на вселення ОСОБА_5 не потрібна. Тому вищезазначені норми та встановленні судом обставини в повному обсязі спростовують доводи представника ТОВ «Консалт Солюшенс» стосовно того, що саме ОСОБА_1 , з метою створення в майбутньому перешкод у реалізації права власності, зареєструвала за даною адресою малолітню особу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 5 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Суд вважає недоведеними доводи представника заінтересованої особи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не є членами сім`ї ОСОБА_1 , та у житловому будинку АДРЕСА_1 , ніколи не проживали, адже жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин суду надано не було.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 29 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, отримання виконавцем попереднього дозволу органу опіки та піклування під час передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, не залежить від того чи є ця дитина членом сім`ї боржника.

Суд також вважає, що посилання представника ТОВ «Консалт Солюшенс» на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 13.10.2020 року, у справі № 447/455/17 та Верховного Суду, викладені в постанові від 16.12.2020 року по справі №182/7347/18 не розповсюджуються на вказані правовідносини, адже стосуються правовідносин щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловими приміщеннями та усунення перешкод у здійсненні права власності на житлові приміщення.

А посилання на правову позицію щодо вчинення правочину, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.02.2021 року по справі №385/1598/18, не мають окремого правового значення у даній справі, адже жодним чином не впливають на обов`язок приватного виконавця дотримуватись порядку передачі майна на реалізацію.

Суд також вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи представника ТОВ «Консалт Солюшенс» щодо наявності у батьків малолітньої ОСОБА_5 нерухомого майна, як підстави відсутності порушення інтереси останньої.

Перебування у власності матері ОСОБА_5 2/3 частки двокімнатної квартири кв. АДРЕСА_3 , не свідчить про фактичне користування та можливість проживання у вказаній квартири малолітньої ОСОБА_6 .

Відомостей, що на земельній ділянці, кадастровий номер: :02:006:0057 за адресою: АДРЕСА_4 , розташоване домоволодіння, придатне для проживання, матеріали справи не містять.

Суд також погоджується з доводами представника заявника, стосовно неотримання ОСОБА_1 , постанов приватного виконавця Носенка С.Б., прийняті в рамках виконавчого провадження № 65711117 (а. с. 128, 134, 135, 149, 157).

Таким чином, суд вважає встановленими обставини, які за вимогами статті 451 ЦПК є підставою для визнання протиправними дій приватного виконавця щодо подання заявки на реалізацію нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 без згоди органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» - задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича за виконавчим провадженням № 65711117 щодо передачі на примусову реалізацію майна боржника ОСОБА_1 , а саме, житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом проведення електронних торгів через Державне підприємство «СЕТАМ».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя: Ю.В. Тополева

10.11.21