Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1674/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Шевчук А.М., Миніч Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №278/1674/19 за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства ПАТП-2007 про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП ПАТП-2007 про відшкодування моральної шкоди. Зазначав, що є пенсіонером за віком, проте не має можливості скористатися своїм правом безкоштовного проїзду в громадському транспорті, оскільки працівники відповідача, а саме водії маршрутних таксі відмовляють в безкоштовному проїзді, не ввічливо спілкуються з пасажирами, порушують графік руху транспорту. Внаслідок чого, позивачу заподіяно моральну шкоду у вигляді психологічного стресу, погіршення стану здоров`я. Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з відповідача на його користь 100 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема вказує, що автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовляти від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Відмова у здійсненні пільгового проїзду позивача зі сторони відповідача є неправомірною.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам, з огляну на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим 07.04.2015 року та проживає по АДРЕСА_1 .

28 травня 2019 року між Управлінням дорожнього будівництва та інфраструктури обласної державної адміністрації (організатор) та ПП «ПАТП-2007» (перевізник) укладено договір №62/т на право обслуговування пасажирів на автобусних маршрутах загального користуванння.

Згідно п.1.1. договору №62/т організатор надає право, а перевізник бере на себе зобов`язання щодо здійснення перевезень пасажирів на регулярних приміських маршрутах «Житомир Оліївка Піщанка» з роботою у режимі руху маршрутного таксі та «Житомир-Світин» з роботою у режимі руху маршрутного таксі на період з 13.06.2019 по 21.08.2019 року.

Пунктом 7.1. зазначеного договору визначено, що перевезення пільгових категорій пасажирів здійснюється відповідно до укладених договорів з відповідними райдержадміністраціями, органами місцевого самоврядування, об`єднаними територіальними громадами на предмет фінансування пільгових перевезень, на підставі Бюджетного кодексу України.

Між Оліївською сільською радою Житомирського району та ПП «ПТП-2007», в особі директора ОСОБА_2 , укладено договір №1074/18 від 29 жовтня 2018 року про пільгове перевезення громадян сільської ради.

Згідно ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

У відповідності до ч.2 ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір перевезення пасажира автобусом на маршрут і загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду - з моменту посадки в автобус, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - з моменту реєстрації електронного квитка.

Так, відповідно до положеньст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні

Отже, необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок щодо відшкодування шкоди.

Суд першої інстанції встановивши, що позивачем не доведено факту відмови у пільговому перевезенні громадян зі сторони відповідача, а його посилання на неодноразові притягнення перевізника до адміністративної відповідальності стосуються інших порушень не пов`язаних з пільговим проїздом громадян (недотримання водіями розкладів руху, на незадовільне обслуговування маршруту), обгрунтовано дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді