РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія
Справа № 401/1228/20 Провадження № 2/401/55/21

11 січня 2021 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Мельничика Ю.С.,

з участю: секретаря судового засідання Пилипенко Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Процедура :

1. У червні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2013 року в розмірі 137 842 грн. 38 коп.

2. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 13 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

3. Представник позивача, Гребенюк О.С., надав суду письмові заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

4. Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву та заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності представника.

5. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Позиція позивача, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»:

6. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що дійсно відповідно до укладеного 04 листопада 2013 року договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві від 04 листопада 2013 року. Проте, ОСОБА_1 з вересня 2017 року перестав повертати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 04 листопада 2013 року, внаслідок чого станом на 26 квітня 2020 року має перед банком заборгованість в загальному розмірі 168483,91 грн., в тому числі:

- заборгованість за тілом кредита 3528,25 грн.;

- заборгованість за нарахованими відсотками - 162355,66 грн.;

- заборгованість за пенєю - 2600 грн.

7. У відповіді на відзив представник відповідача зазначив, що відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується випискою по рахунку, яка міститься в матеріалах справи) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. Згідно з умовами договору банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 31.08.2017, з встановленим кредитним лімітом на платіжну картку, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3100.00 грн., в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у заяві, уумовах та правилах надання банківських послуг, тарифах строки. Згідно з умовами кредитного договору № б/н позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. Отже, датою 31.08.2017 (останній день строку дії карти) визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов`язань за кредитним договором №б/н та припинення зобов`язань в цілому, у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов`язання сплатити проценти за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно і на сьогоднішній день являється не припиненим. Відповідно до правил користування карткою строк дії картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 08.2017 року, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 03.06.2020 року до спливу строку позовної давності, строк позовної

8. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду такі докази:

- анкета-заява відповідача від 04 листопада 2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку на отримання у Банку платіжної картки з кредитним лімітом 5300 грн.; - умови та правила надання банківських послуг; - копію паспорта відповідача; - розрахунок заборгованості відповідача перед Банком за договором б/н від 04 листопада 2013 року з якого видно, що відповідач використовував кредитні кошти та погашав заборгованість за кредитом та відсотками, останній платіж в сумі 100 грн. здійснив 28 вересня 2017 року; - банківська виписка по кредитному рахунку, який було відкрито клієнту ОСОБА_1 .

Позиція відповідача, ОСОБА_1 :

9. Відповідач у відзиві на позовну заяву, позовні вимоги визнав частково в частині заборгованості за тілом кредиту в межах кредитного ліміту та зазначив, що згідно довідки без номеру, дати та підпису повноважної особи, яка надана позивачем про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), кредитний ліміт за наданою йому карткою становить 3100 грн. В той же час, всупереч названій довідці у позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість за тілом кредита складає 3528,25 грн., що жодним чином не відповідає зазначеному у довідці, умовах та правилах надання банківських послуг. Щодо розрахунку суми заборгованості за кредитом зазначиє, що надані позивачем розрахунки не можуть бути розцінені судом як докази, оскільки вони перш за все не підписані жодною уповноваженою на те особою, а зазначені в них дані не є правдивими та не надають можливості встановити дійсний порядок розрахунків, застосований позивачем. Виходячи з даних «виписки за договором б/н станом на 29.04.2020», остання видаткова операція за карткою здійснена відповідачем 22 травня 2015 року на суму 45,76 грн. Згідно «розрахунку заборгованості за договором №б/н від 04.11.2013, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 , станом на 26.04.2020», станом на 23 траня 2015 року заборгованість відповідача за кредитом складала 3091,04 грн., але вже після цієї дати, без здійснення ним видаткових операцій, сума заборгованості по тілу кредиту почала зростати та безпідставно перевищила встановлений кредитний ліміт. Перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку з наведеним вище та у зв`язку із спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» повністю.

10. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що доводи відповідача не знайшли свого підтвердження, проте позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Встановлені судом обставини справи:

11. 04 листопада 2013 року ОСОБА_1 уклав з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» йому надало, а він отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3100 грн. на картковий рахунок зі сплатою 27,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

12. На підставі вказаного договору відповідач ОСОБА_1 з листопада 2013 року отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі сумі 100 грн. здійснив 28 вересня 2017 року

13. Після вересня 2018 року ОСОБА_1 перестав надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 04 листопада 2013 року, в звязку з чим, станом на 26 квітня 2020 року Банком нарахована заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором перед Банком, а саме: заборгованість за тілом кредита 3528,25 грн.; заборгованість по процентам за прострочений кредит - 162355,66 грн.; заборгованість за пенєю - 2600 грн. Позивач просив стягнути лише заборгованість за тілом кредиту в сумі 3528,25 грн., та заборгованість по нарахованим відсоткам в сумі 134314,13 грн.

14. Встановлені обставини справи вказують на те, що між сторонами договору виник спір щодо виконання зобов`язання за договором від 04 листопада 2013 року про надання кредитного ліміту на платіжну картку.

15. У червні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2013 року в розмірі 137842 грн. 38 коп.

16. Відповідач, ОСОБА_1 , надіслав до суду відзив на позовну заяву, та письмову заяву в якій визнав заборгованість за тілом кредиту в межах кредитного ліміту. У зв`язку із спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» повністю.

Оцінка суду:

17. Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

18. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

19. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов' язання (неналежне виконання).

20. В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

21. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

22. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Висновок суду:

23. 04 листопада 2013 року ОСОБА_1 уклав з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний ліміт в розмірі 3100 грн. на платіжну картку зі сплатою 27,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

24. Згідно довідки без номеру, дати та підпису повноважної особи, яка надана позивачем про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), кредитний ліміт за наданою йому карткою становить 3100 грн.

25. На підставі вказаного договору відповідач ОСОБА_1 з листопада 2013 року отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі 100 грн. здійснив 28 вересня 2017 р.

Отже, строк позовної давності на час звернення позивача до суду не минув.

Після вересня 2017 року ОСОБА_1 перестав надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 04 листопада 2013 року, в звязку з чим, станом на 26 квітня 2020 року Банком нарахована заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором в розмірі 3528,25 грн.

Суд зазначає, що нарахована заборгованість за тілом кредиту, безпідставно перевищує кредитний ліміт в розмірі 3100 грн., який було встановлено кредитним договором.

Позивачем не доведено достовірними доказами надання відповідачу кредиту в розмірі, який більше встановленого кредитного ліміту.

26. На підставі викладеного позовну вимогу АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 04 листопада 2013 року, а саме - заборгованість за тілом кредита в сумі 3100 грн. в межах кредитного ліміту, слід задовольнити.

Оцінка суду:

27. Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

28. Крім цього, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

29. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

30. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

31. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

32. Відповідно до статті 1056-1 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви) умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною, а відповідно до частини 1 зазначеної статті, чинній на час збільшення банком процентів, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Частинами третьою та четвертої вищевказаної статті визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

33. В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів із дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

За змістом наведеної правової норми в будь-якому випадку зміни відсоткової ставки за кредитним договором, в тому числі й за наявності в договорі відповідних умов, банк зобов`язаний повідомити про це позичальника, а при невиконанні такого обов`язку не вправі нараховувати змінену відсоткову ставку. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 р. по справі № 454/2960/15-ц.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Висновок суду:

34. Відповідно до укладеного 04 листопада 2013 року договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3100 грн. на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

На підставі вказаного договору відповідач ОСОБА_1 з листопада 2013 року отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки за користування кредитом. Останній платіж щодо повернення боргу з кредиту та по відсоткам відповідач в сумі 100 грн. здійснив 28 вересня 2017 р.

35. Згідно розрахунку заборгованості станом на 26 квітня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором перед Банком становить: загальна заборгованість за тілом кредитом в сумі 3528,25 грн., а також нараховано відповідачу заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 134314,13 грн.

36. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не був належним чином повідомлений про зміну процентної ставки, тому не можна вважати, що він прийняв пропозицію про це від кредитора.

Як вбачається з наданого банком розрахунку, заборгованість за договором б/н від 04 листопада 2013 р. утворилась у розмірі 168483,91 грн., в тому числі відсотки за користування кредитом 162355,66 грн., проте банком зменшено суму заборгованості по відсоткам до 134312,13 грн.

Суд враховує, що станом на момент укладення договору відсоткова ставка складала 27,6% річних.

Судом було перевірено обгрунтованість розміру нарахованих відсотків, яка відповідно до розрахунку наданого банком становила 134 312,13 грн., та виявлено, що їх нарахуванням не відповідає умовам договору, оскільки збільшення процентної ставки позивачем було проведено без повідомлення відповідача.

Таким чином, судом було проведено перерахунок нарахованих за кредитним договором відсотків.

З розрахунку вбачається, що банком відсотки почали нараховуватись з 26 грудня 2013 р., а саме, з дати виникнення простроченої заборгованості.

За період з 16 червня 2017 р. по день звернення позивача до суду 16 червня 2020 р. розмір заборгованості за відсотками складає (3100/100*27,6%)*3=2566,80 грн.

37. Отже, загальна заборгованість за відсотками станом на 26 квітня 2020 р., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача, становить 2566 грн. 80 коп.

38. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст.141 ЦПК України та покладаються на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 10-13, 76-81, 83, 89, 141, 223, 264, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 258, 267, 525, 526, 530, 536, 549, 553, 554, 610, 611, 1048-1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2013 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором б/н від 04 листопада 2013 року, а саме: заборгованість за тілом кредита в розмір 3100 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 2566 грн. 80 коп., а також судовий збір в сумі 86 грн. 41 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін:

Позивач : Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження за адресою: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, .

Відповідач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом