Справа № 457/1333/20 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/1097/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 10 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 , ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування шкоди. Позов мотивований тим, що 22 листопада 2019 року на перехресті вул. Стебницька та вул. Скоропадського у м. Трускавець сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Опель-Омега», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідачки ОСОБА_1 , яка на пішохідному переході здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який зазнав тілесних ушкоджень. За даним фактом працівниками Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області відкрито кримінальне провадження № 0000183 від 24 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Згідно з висновком судово-медичного експерта № 279 від 02 липня 2020 року у нього були наявні тілесні ушкодження, які виникли при наїзді легкового автомобіля з подальшим падінням, які відносяться до легкого ступеня тяжкості як такі, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Дане кримінальне провадження закрито на підставі постанови про закриття кримінального провадження від 16 липня 2020 року у зв`язку з відсутністю об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення. У зв`язку з заподіянням шкоди відповідачкою він поніс витрати на лікування та на придбання ліків у розмірі 1751 грн. 82 коп. Згідно з відомостями з офіційного сайту МТСБУ транспортний засіб відповідачки на дату вчинення нею дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ПрАТ «УАСК АСКА». У серпні 2020 року він звернувся до страхової компанії з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування, долучивши копії матеріалів кримінального провадження, чеків на ліки, копію паспорта та довідки про присвоєння РНОКПП, вказане повідомлення було зареєстровано за № 13543. згідно з відповіддю ПрАТ «УАСК АСКА» йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю між діями ОСОБА_1 причинного зв`язку з заподіяною йому шкодою. У зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень він знаходився на амбулаторному лікуванні, поніс витрати на лікування. Крім цього, йому завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 10000 грн. Просить стягнути солідарно з ПрАТ «УАСК АСКА» та ОСОБА_1 на його користь 1751 грн. 82 коп. матеріальної шкоди; стягнути з ОСОБА_1 10000 грн. моральної шкоди: стягнути з відповідачів на його користь сплачений ним судовий збір.

Рішенням Турскавецького міського суду Львівської області від 10 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_2 875 грн. 91 коп. матеріальної шкоди та 420 грн. 40 коп. судового збору, а всього 1296 грн. 31 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 875 грн. 91 коп. матеріальної шкоди, 4000 грн. моральної шкоди та 756 грн. 72 коп. судового збору, а всього 5632 грн. 63 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу на відсутність доказів, що вона своїми діями завдала позивачу шкоду. зазначає, що за відсутності її вини у вчиненні ДТП, відсутні підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди з неї. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 10 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Судові витрати просить стягнути з позивача на її користь.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 21 жовтня 2021 року, є дата складення повного судового рішення 08 листопада 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що наявний причинно наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_1 та шкодою завданою здоров`ю ОСОБА_2 в розмірі 1751 грн. 82 коп., а також, що така шкода підлягає відшкодуванню відповідачами в солідарному порядку. Окрім цього, суд прийшов до висновку про завдання ОСОБА_1 ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 4000 грн

.

Колегія судді з такими висновками погоджується, за виключенням солідарного стягнення з відповідачів шкоди, з наступних підстав.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 080274 від 28 листопада 2019 року вбачається, що 22 листопада 2019 року о 07 год. 55 хв. у м. Трускавець по вул. Скоропадського водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, марки « Opel Omega», державний номерний знак НОМЕР_1 , була причетна до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої інший учасник дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження /арк. справи 24/. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 080273 від 28 листопада 2019 року 22 листопада 2019 року о 07 год. 55 хв. у м. Трускавець по вул. Скоропадського водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Opel Omega», державний номерний знак НОМЕР_1 , була причетна до дорожньо-транспортної пригоди, не повідомила про це до органу Національної поліції та залишила місце дорожньо-транспортної пригоди /арк. справи 25/.

Після настання таких подій ОСОБА_2 потребував медичної допомоги. Згідно з листом КНП «Трускавецька міська лікарня» Трускавецької міської ради № 1725/02 від 29 листопада 2019 року ОСОБА_2 був доставлений 23 листопада 2019 року о 12 год. 05 хв. бригадою екстреної медичної допомоги, а також ОСОБА_2 встановлено попередній медичний діагноз «Закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку (ДТП 22.11.2019 р.) /арк. справи 22/. Вказана обставина також підтверджується копіями медичної карти амбулаторного хворого, що містяться у матеріалах справи /арк. справи 34/.

За даним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000183 24 червня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області про зобов`язання внесення відомостей у ЄРДР відомостей за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_2 тілесні ушкодження /арк. справи 13/.

Згідно з висновком експерта № 279 від 02 липня 2020 року у ОСОБА_2 згідно з записами у медичній карті амбулаторного хворого малися тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, підшкірні крововиливи у тім`яній ділянці справа, в ділянці правої гомілки. Вказані ушкодження виникли внаслідок ударної взаємодії з тупими твердими предметами, не виключено, при наїзді легковим автомобілем з наступним падінням, в термін, вказаний обстежуваним та зазначений в медичних документах, тобто, могли виникнути 22 листопада 2020 року, і відносяться до легкого ступеня тяжкості, як такі, що викликали короткочасний розлад здоров`я /арк. справи 29-30/.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження № 0000183 від 16 липня 2020 року кримінальне провадження № 0000183 від 26 червня 2020 року закрито у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України. Зі змісту постанови вбачається, що згідно з висновком судово-медичного експерта № 279 від 02 липня 2020 року у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеня тяжкості. Об`єктивна сторона злочину, далі йдеться у постанові, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та характеризується трьома ознаками: діянням, наслідками та причинним зв`язком між діянням і наслідками. Причинний зв`язок між діянням і наслідками, що настали, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину. У ході досудового розслідування встановлено, що потерпілий ОСОБА_2 отримав легке тілесне ушкодження унаслідок наїзду транспортним засобом марки «Опель Омега» сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , як таке, що викликало короткочасний розлад здоров`я, а тому в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Відповідно до постанови Трускавецького міського суду Львівської області від 21 лютого 2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а також ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 14 травня 2020 року постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 21 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, змінено; провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення. Суд апеляційної інстанції взяв до уваги те, що постановою суду першої інстанції було встановлено факт, що не було дорожньо-транспортної пригоди за обставин, вказаних в оскаржуваній постанові суду першої інстанції, а тому недопустиме притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

При ухваленні постанови суддя першої інстанції зазначив, що ст.124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 порушила правила дорожнього руху, внаслідок чого пошкодження отримали транспортні засоби, вантаж, автомобільна дорога, вулиця, залізничний переїзд, дорожні споруди чи інше майно. Диспозиція даної статті не передбачає адміністративної відповідальності за наїзд на пішохода. Враховуючи викладене, суддя прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і відповідно до ст. 247 КУпАП є підстави для закриття провадження у справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні

мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди: під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); у відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, яка завдала шкоди; г) вина особи, яка завдала шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Таким чином, твердження відповідачки ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому між заподіянням шкоди здоров`ю ОСОБА_2 та її діями відсутній причинно-наслідковий зв`язок, не заслуговує на увагу, оскільки суддя при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не спростував той факт, що ОСОБА_1 за обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, здійснила наїзд на пішохода. Зазначеної обставини не спростовано судом апеляційної інстанції також.

У свою чергу, з аналізу змісту постанови про закриття кримінального провадження № 0000183 від 16 липня 2020 року випливає, що тілесні ушкодження ОСОБА_2 були все ж заподіяні протиправними діями ОСОБА_1 , тобто між отриманими ОСОБА_2 тілесними ушкодженнями легкого ступеня тяжкості та діянням ОСОБА_3 таки існує причинно-наслідковий зв`язок, не зважаючи на те, що ці елементи не утворюють об`єктивний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху, дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Дорожньо-транспортні події класифікують за видами і за ступенями тяжкості наслідків. Розрізняють 9 видів ДТП, одним з таких видів є наїзд на пішохода подія, за якої рухомий транспортний засіб наїхав на людину, людина натрапила на рухомий транспортний засіб, людина постраждала від вантажу (або частин транспортного засобу), що перевозиться транспортним засобом, та виступає за габарити транспортного засобу.

Згідно п. 2.10д Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

З матеріалів справи, вбачається, що відповідачкою було порушено Правила дорожнього руху, здійснено наїзд на пішохода, що, як наслідок, призвело до заподіяння шкоди позивачу по справі та матеріальних втрат на лікування. Отже, між діями відповідачки ОСОБА_1 та заподіяною шкодою позивачу наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок, що є підставою для відшкодування матеріальної шкоди відповідачкою позивачу, що пов`язана з витратами на лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки ОСОБА_1 перебувала за кермом автомобіля марки «Opel Omega», державний номерний знак НОМЕР_1 , то вона несе цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Встановлено, що у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_2 знаходився на амбулаторному лікуванні, що підтверджується медичною картою амбулаторного хворого. У зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень він поніс витрати на лікування, медикаменти у розмірі 1751 грн. 82 коп., що підтверджується наданими суду квитанціями та чеками /арк. справи 9-10/.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно з положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі, й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву на його відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтею 5 Закону прописано, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим Договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З огляду на наведене, у відповідача ПрАТ «УАСК АСКА» виник обов`язок щодо виплати страхового відшкодування в межах страхової суми.

Оскільки суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачки ОСОБА_1 та шкодою, заподіяною здоров`ю позивачу ОСОБА_2 , наявні підстави для стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1751 грн. 82 коп. з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», оскільки її розмір не перевищує максимальну суму страхового відшкодування.

Суд першої інстанції стягуючи матеріальну шкоду в розмірі 1751,82 грн. з відповідачів в солідарно порядку, на згадані обставини не звернув увагу, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про стягнення з відповідачів в користь позивача по справі згаданої суми в солідарному порядку, оскільки така сума підлягає стягненню в повному розмірі з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА».

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується душевні страждання ОСОБА_2 , пов`язані з завданням шкоди його здоров`ю, а також емоційні переживання з приводу ДТП, у зв`язку з чим, були порушені звичайні для нього нормальні життєві зв`язки, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди, який підлягає стягнення на користь позивача в сумі 4 000 гривень, в зв`язку з чим рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 10 лютого 2021 року в цій частині слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 10 лютого 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди по 875,91 грн. та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_2 1751 грн. 82 коп. матеріальної шкоди.

У задоволенні позову щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 875 грн. 91 коп. відмовити.

В решті рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 10 лютого 2021 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_3 )судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 196,12 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2021 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник