Справа № 490/9401/20
н/п 2/490/4446/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Шолох Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Миколаївська міська рада про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Миколаївська міська рада, в якому позивач просить усунути перешкоди в користуванні майном та стягнення матеріальної і моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог заявник вказує на те, що відповідач володіє на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1 , яка є суміжною з кв. АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності позивачу. Відповідачем була самочинно забудована 3-х поверхова будівля на місті його квартири АДРЕСА_3 в одноповерховому будинку. Стіна 3-х поверхневої самозабудови збудована на суміжній із позивачем перегородці, без дотримання архітектурних, санітарних, будівельних та екологічних норм в результаті чого в квартирі у позивача розповсюджується грибок, потріскалась плітка, тріснула стіна. Тонка суміжна стіна міжквартирної перегородки волога та важка в наслідок чого тягне за собою стіни квартири позивача, що в свою чергу становить реальну загрозу завалення стіни - міжквартирної суміжної перегородки, а також руйнування всієї квартири.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 грудня 2020 року визначено головуючого по справі суддю ОСОБА_3

04.01.2021 року справу передано судді Шолох до розгляду.

Оскільки 04 та 05 січня 2021 року у службовому кабінету судді було відсутнє електропостачання та вихід до мережі інтернет, що унеможливило роботу з автоматизованою системою документообігу суду Д-3, ухвали у справі № 490/9401/20 були постановлені суддею 06 січня 2021 року.

Одночасно з подачею позову, позивач надав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житлову квартиру АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , до завершення розгляду даної справи судом та набранням чинності рішенням суду законної сили.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина сьома статті 153 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У свою чергу співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З аналізу наведених норм слідує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Згідно роз`ясненнями, наданими у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вивчивши доводи заяви про забезпечення позову та додані до позовної заяви копії документів, суд зазначає, що позивачем не надано доказів того, що житлова квартира АДРЕСА_4 належить відповідачу на праві приватної власності.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач не наводить доводів щодо співмірності його позовних вимог та заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, яким є означена позивачем квартира.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житлову квартиру АДРЕСА_4 є необґрунтованою. В її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, постановою Пленуму ВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.06 року, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копії ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

СУДДЯ ШОЛОХ Л.М.