Справа № 323/316/21
Провадження № 6/323/105/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2021 р. м.Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

розглянувши заяву подання старшого державного виконавця Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Синчило Ольги Вікторівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2021 до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшло вказане подання, в якому порушується питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є керівником юридичної особи боржника Фермерського господарства «Лісник-М», у зведеному виконавчому провадженні № 65783290 з примусового виконання Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.07.2021 у справі № 323/316/21, а також низки судових рішень господарського суду Запорізької області.

Подання обґрунтовується тим, що сукупний розмір заборгованості боржника у вказаному виконавчому провадженні 1539057,26 грн. Вжитими державним виконавцем заходами було встановлено, що на відкритих боржником рахунках в банківських установах грошові кошти відсутні, нерухомого майна або транспортних засобів за боржником не зареєстровано, а єдиний обєкт сільськогосподарської техніки комбайн зернозбиральний FEND 6335 C, номерний знак НОМЕР_1 , З 17.06.2021 перебуває у розшуку. Однак ОСОБА_1 , як керівник ФГ «Лісник-М», ухиляється від виконання відповідних судових рішень, внаслідок чого вони залишаються невиконаними.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець для розгляду подання не з`явився, подавши заяву про проведення розгляду без його участі.

Фіксування судового процесу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

З наведеного випливає, що такий захід може бути застосований за наявності двох умов:

1)факт ухилення боржника від виконання рішення суду;

2)у разі невжиття такого заходу виконання рішення суду може бути значно утрудненим або неможливим.

Оскільки у поданні порушується питання про обмеження боржника у свободі пересування, при його вирішенні суд має враховувати положення та практику застосування Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція)

Так, статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції встановлено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Наведена норма Конвенції кореспондує положенням статті 33 Конституції України, якою встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таким чином, обмеження свободи пересування не становитиме порушення, якщо воно відповідало критеріям «трискладового тесту» здійснювалося згідно із законом (тобто якщо певний захід має підґрунтя в національному законодавстві), переслідувало одну чи декілька легітимних цілей, передбачених у ст. 2 Протоколу № 4, та не порушувало справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та права окремої особи (тобто було необхідним у демократичному суспільстві).

Матеріали подання не містять жодного доказу, що судові рішення в межах даного виконавчого провадження не виконуються саме через ухилення ОСОБА_1 , як керівника юридичної особи боржника.

Ухилення від виконання судового рішення за своїм характером є умисним діянням, яке полягає у свідомому вжитті дій, спрямованих на невиконання судового рішення за наявності об`єктивної можливості виконати його.

Водночас матеріали подання не містять доказів саме ухилення ОСОБА_1 від виконання судових рішень, а й взагалі доказів обізнаності ОСОБА_1 , як керівника ФГ «Лісник-М», про наявність відкритих виконавчих проваджень. Так, як випливає з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається сторонам рекомендованим поштовим відправленням. Водночас державний виконавець не надав доказів надсилання боржнику постанов про відкриття виконавчих проваджень у вказаний спосіб.

Суд виходить з того, що тимчасова заборона на виїзд за межі України має застосовуватись у виключних випадках, і не повинна розглядатись як міра відповідальності чи засіб тиску на боржника. Сама ж наявність заборгованості, як і відсутність ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання, ще не свідчить про його ухилення від виконання судового рішення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що застосування до боржника тимчасової заборони на виїзд за межі України не буде відповідати законній меті та вимогам дотримання справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та правами окремої особи, а тому подання не може бути задоволене.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 259-261, 441 Перехідних положень ЦПК України, суду

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Синчило Ольги Вікторівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є керівником юридичної особи боржника Фермерського господарства «Лісник-М», у зведеному виконавчому провадженні № 65783290 з примусового виконання Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.07.2021 у справі № 323/316/21, а також низки судових рішень господарського суду Запорізької області, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду безпосередньо протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв