ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2021 року м. Кропивницький

справа № 399/473/20

провадження № 22-ц/4809/383/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області у складі судді Лях М.М. від 29 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі в її вихованні, -

встановив:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив встановити такий спосіб спілкування із дочкою ОСОБА_3 : безперешкодне спілкуватися з дочкою в будь-який час з 09 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин засобами телефонного, поштового, електронного та іншими засобами зв`язку; до січня 2021 року безперешкодне побачення з дитиною на території смт. Павлиш Кіровоградської області, або поза його межами з 18:00 години п`ятниці до 18:00 години неділі другого і четвертого тижня кожного місяця в присутності матері в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей з поверненням дитини на ночівлю до місця проживання дитини; з січня 2021 року побачення батька з дитиною на території смт. Павлиш Кіровоградської області або поза його межами в тому числі і за місцем проживання батька з 18 години 00 хвилин п`ятниці до 18 години 00 хвилин неділі другого і четвертого тижня кожного місяця без присутності матері, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання, при цьому виконання заданих уроків, відвідування гуртків, репетитора тощо, дитиною є обов`язковим і батько повинен створити відповідні умови для цього; в період літніх канікул 15 днів та період зимових канікул 15 днів та період зимових канікул 7 днів спільного проживання з можливістю спільних оздоровчих поїздок; проведення днів народження дитини за домовленістю батьків та з урахуванням інтересів дитини.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 22 вересня 2012 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 .

Зазначає, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.01.2020 року шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано та визначено місце проживання їх малолітньої дочки ОСОБА_3 із матір`ю.

Вказує, що між ним та відповідачкою почалися непорозуміння щодо його участі у вихованні дитини, її відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди, через які відсутня можливість нормально зустрічатися з дочкою.

У травні 2020 року він звернувся за захистом своїх прав до Органу опіки та піклування Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області та отримав висновок від 20.05.2020 року № 2, яким йому рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дочки.

Посилаючись на порушення прав дитини у зв`язку із створенням відповідачем штучних перешкод у його спілкуванні з дитиною, попри бажання виконувати свої батьківські обов`язки в повній мірі та брати участь у вихованні дитини, просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з його малолітньою дитиною ОСОБА_3 : надано батькові можливість спілкування з дочкою особисто засобами телефонного та інших засобів зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування за бажанням дитини у вільний від навчання час з 09 до 21.00 години; побачення першу та третю суботу місяця з 11:00 години до 19:00 години в присутності матері, за її бажанням, або без неї за спільною домовленістю, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання; побачення другої та четвертої неділі місяця з 11:00 години до 19:00 години в присутності матері, за її бажанням, або без неї за спільною домовленістю, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання; спільний щорічний відпочинок з дитиною протягом 10-ти календарних днів, які входять в літні канікули в липні-серпні місяці, за домовленістю з матір`ю дитини, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на відпочинок та повернення дитини за місцем її проживання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, якою просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки прийняте без відповідності до норм чинного законодавства та дійсних обставин справи.

Вказує, що звертаючись до суду із позовом просив забезпечити право побачень із дочкою на самоті, без присутності матері, тому, що у них із відповідачем є рівні права та обов`язки. Забезпечення безперешкодного спілкування є обов`язком саме відповідача.

Крім того, зазначає, що із моменту розлучення із ОСОБА_2 пройшло майже два роки і дитина адаптувалася до змін та прийняла їх.

Також посилається на висновок органу опіки та піклування Павлишської селищної ради № 6 від 26.08.2020 року, яким рекомендовано брати участь у вихованні та спілкуванні із дочкою як за присутності, так і за відсутності матері, оскільки при його складанні орган місцевого самоврядування керувався нормативними документами, даними та інформацією про особу позивача, його особистістною характеристикою, способом життя та поведінкою, які свідчать про можливість спілкування із дитиною.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що із 22.09.2012 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області 7 жовтня 2013 року /а.с. 5/.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.01.2020 року, яке набрало законної сили 21.02.2020 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визначено місце проживання малолітньої дочки сторін ОСОБА_3 разом із матір`ю /а.с. 9/.

Судовим наказом від 03.02.2020 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання їх малолітньої дочки ОСОБА_3 /а.с. 6,7/.

Висновком органу опіки та піклування Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області № 2 від 20.05.2020 року ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дочки /а.с. 8/.

Згідно висновку органу опіки та піклування Павлиської селищної ради від 26.08.2020 року рекомендовано батькові ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 відповідно до графіку спілкування, а саме: 1-й місяць кожної суботи з 10.00 до 17.00 в присутності матері та враховуючи потреби дитини, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання дитини; 2-й та 3-й місяць кожної першої та третьої суботи кожного місяця з 10.00 до 18.00 без присутності матері, враховуючи потреби дитини, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання дитини, за межами населеного пункту де проживає дитина лише за попередньої домовленості з мамою; 4-й і надалі місяць кожної першої та третьої суботи кожного місяця з 10.00 до 17. 00 неділі без присутності матері та враховуючи потреби дитини, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, за місцем проживання батька; в період літніх канікул 10 днів спільного проживання з можливістю спільних оздоровчих поїздок за попередньою домовленістю з мамою та враховуючи потреби дитини; дні народження дитини проводити з обома батьками (місце за домовленістю батьків та бажанням дитини). Крім того, рекомендовано батькові гр. ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Також рекомендовано матері ОСОБА_2 поважати батьківські права гр. ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні батька з донькою, як особистим зустрічам так і в телефонному режимі, інтернет - мережі або будь-якими іншими засобами зв`язку /а.с. 64/.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 11.08.2020 року малолітня дочка сторін, ОСОБА_3 , проконсультована лікарем офтальмологом, має змішаний астигматизм обох очей, амбліопія слапого ступеню лівого ока /а.с. 37/.

Згідно довідки, виданій ОСОБА_3 , вона за період з липня 2019 року по липень 2020 року зверталась до Павлиської амбулаторії за допомогою: 30.11.2019 року, 20.02.2020 року, 05.03.2020 року, 11.03.2020 року /а.с. 38/.

Згідно довідки ТОВ Алюр Віжи Центр Зору на Миколаївській від 29.07.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має діагноз: змішаний астигматизм, рефракційна амбліопія слабого ступеню /а.с. 40/.

Згідно характеристики, виданої СФГ «Вітченко», ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується позитивно, працює слюсарем-ремонтником на даному підприємстві. За час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях його компетенції, за характером спокійний та врівноважений, взаємовідносини в колективі склались хороші /а.с. 80/.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 як батько дитини має право на спілкування та участь у вихованні дочки.

Встановлюючи позивачу спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дочкою, суд враховував вік дитини (6 років), стан її здоров`я, і те, що дитина та батько проживають на значній відстані, можливість та бажання ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, і потребу дитини у такому спілкування, дотримуючись розумного балансу участі обох батьків у вихованні дитини, та прийшов до висновку, що визначений спосіб є найбільш оптимальним в даній ситуації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За приписами пункту 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, друга статті 155 СК України).

Частинами другою, третьою статті 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частини перша та друга статті 159 СК України).

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказані вище висновки суду першої інстанції відповідають насамперед інтересам дитини, оскільки постійне проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері та за місцем його проживання, можуть негативно вплинути на психоемоційний стан дитини.

Крім того, між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок, і дитина, враховуючи її вік та тривале проживання із матір`ю, а також значну відстань між місцями проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не має повноцінного контакту із батьком. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька, звикання до новим умов життя батьків.

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків.

В даному випадку колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо способу участі батька у вихованні дочки та спілкуванні з нею, оскільки саме такий спосіб у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дочки на даний час.

Крім того, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, ставлення до батька, позивач не позбавлений у майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні дочки, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Також, колегія суддів звертає увагу, що у випадку вчинення перешкод тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.11.2021

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М.Дьомич