22-ц/804/2149/21
263/9761/20

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 27 жовтня 2021 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 263/9761/20
Номер провадження 22-ц/804/2149/21
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Лопатіної М.Ю., Пономарьової О.М.
за участю секретаря: Целовальник К.А.
учасники справи :
позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним ОСОБА_1
відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ТОВ «Елітбудінвест АК»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Осадько Олександр Олексійович, на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 червня 2021 року головуючого судді Кияна Д.В. зі складанням повного тексту судового рішення 11 червня 2021 року по цивільній справі про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу від 15 травня 2019 року та за зустрічним позовом про визнання договору недійсним,-
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Елітбудінвест АК» (далі-ТОВ «Елітбудінвест АК») про стягнення грошових коштів за договором, мотивуючи вимоги тим,що він 15 травня 2019 року він уклав з відповідачем договір купівлі-продажу техніки та комплектуючих, відповідно до якого позивач продає, а відповідач приймає у власність та оплачує техніку та комплектуючі. Цього ж дня між сторонами погоджено специфікацію та кількість техніки та комплектуючих на загальну суму 40 000 000 грн відповідно до умов зазначеного договору, відповідач придбав товар у відстрочку, строком у 60 днів з моменту підписання акту передачі-приймання товару. Граничним терміном для оплати відповідачем придбаного товару було 26 липня 2019 року. Однак, відповідач умови договору в частині оплати техніки та комплектуючих не виконав, тому просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 40 000 000 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.
У жовтні 2020 року ТОВ «Елітбудінвест АК» звернулось до суду із зустрічним позовом, в якому просили, з підстав ст.ст.92,203,215,234,241 ЦК України, визнати недійсним договір купівлі-продажу техніки та комплектуючих від 15 травня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Елітбудінвест АК» та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором, вирішити питання судових витрат.
Позов мотивований тим, що від імені ТОВ «Елітбудінвест АК» на підставі статуту діяв директор ОСОБА_2 , про що вказано в оскаржуваному договорі. Між тим, відповідно до вказаного статуту, в редакції, що діяла на час укладення договору, директор не мав повноважень на укладення договору без надання згоди загальними зборами учасників товариства. Рішення про надання згоди на укладення спірного товариства , ані уповноваженими органами , ані загальними зборами не надавалось. Крім того, сума оскаржуваного договору перевищує 50% вартості чистих активів підприємства, у зв`язку із чим на виконання вимог закону в такому випадку обов`язкове рішення про надання згоди на такий правочин надається виключно загальними зборами. Спірний договір є фіктивним, оскільки сторони не мали наміру створення правових наслідків, зважаючи, що місцем передачі товару є автовокзал м. Маріуполя, не вказано щодо логістики товару, перевірки якості товару, не здійснення товариством жодної діяльності з 2005 року, відсутність потреби товариства у телефонах, порушення прийнятого порядку бухгалтерського та податкового обліку. Також, зауважено, що особи, які поставили підписи під спірним договором мали намір шляхом підробки договору заволодіти належними товариству земельними ділянками.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Елітбудінвест АК» про стягнення грошових коштів за договором та у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Елітбудінвест АК» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Осадько О.О., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити, посилаючись на неповне та не правильне встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема, зазначено, що судом першої інстанції встановлено, що представник ТОВ «Елітбудінвест » не надав суду належних та допустимих доказів, які підтверджують недобросовісність та нерозумність директора юридичної особи ОСОБА_3 . Доводи представника щодо не здійснення діяльності підприємством з 2005 року, відсутності потреби у поставках товарів тощо не свідчать про неможливість укладення спірного договору. Відсутність у спірному договорі положень щодо логістики, визначення місця виконання договору, порушення товариством бухгалтерського обліку не є підставою для визнання договору недійсним. Також, представником товариства не надано належних та допустимих доказів на підтвердження умислу в діях директора ОСОБА_3 , а також наявності домовленості останнього та ОСОБА_1 , і виникнення через це несприятливих наслідків для підприємства. Доводи представника товариства щодо відсутності реального наміру його укладення і виконання, суд першої інстанції вважав необгрунтованими та такими,що спростовуються матеріалами справи.Так, з матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2019 року ОСОБА_1 передав, а товариство прийняло товар, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі, що свідчить про фактичне виконання спірного договору. Прийняття товару та виконання договору свідчить про фактичне схвалення спірного договору, зокрема й загальними зборами товариства. На підставі викладеного , суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог товариства про визнання недійсним договору купівлі-продажу техніки та комплектуючих від 15 травня 2019 року .

Таким чином, судом встановлено, що договір купівлі-продажу техніки та комплектуючих від 15 травня 2019 року є реальним, позивачем поставлено товар відповідачу у відповідності до затвердженої специфікації, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі, що свідчить про фактичне виконання спірного договору.

В той же час, товариством на порушення умов договору не сплачено грошові кошти за поставлений товар.

Проте, підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,суд зазначив відсутність реєстрації платника ПДВ . Однак, діючий ЦК України не містить такої підстави для несплати за поставлений товар, а ЦПК України не містить такої підстави для відмови у задоволенні позову, як можливе порушення суб`єктом правочину норм податкового законодавства .Більш того, порушення норм податкового законодавства призводить до адміністративної відповідальності такого суб`єкту, у порядку визначеному ПК України. Податковий кодекс України також не містить норм, які дозволяють не виконувати цивільні обов`язки у разі можливих порушень податкового законодавства. Суди не є належним контролюючим органом до обов`язків якого входить перевірка дотримання податкового законодавства України. При цьому суд першої інстанції фактично встановив відсутність надходження коштів за поставлений товар і як наслідок відсутність законодавчо визначеного обов`язку ставати на облік, як платника ПДВ. Тобто, суд першої інстанції суттєво вийшов за межі своєї компетенції, підмінив собою адміністративний орган та перебрав на себе функції Державної податкової служби, в результаті ухвалив рішення з посиланням на норми ПК України, які не мають жодного відношення до вказаних правовідносин.

Крім того, при ухвалені оскаржуваного рішення судом, замість встановлення цивільних правовідносин, що склались між двома суб`єктами, надано суб`єктивну оцінку дотриманню вимог податкового законодавства сторонами договору.

Відзив на апеляційну скаргу директора ТОВ «Елітбудінвест АК « Ярошенка Р.В. мотивований тим,що твердження про те, що ОСОБА_1 були достеменно відомі всі дійсні обставини вчинення спірного правочину, підтверджується також і тим, що насправді спірний правочин був фіктивним та підписана сторонами без наміру створення правових наслідків, які обумовлені договором, а саме: у жодної із осіб, які поставили підписи під спірним договором не було наміру , ані передати у власність товариства техніку та комплектуючі, визначені договором, ані наміру оплачувати дану техніку та комплектуючі. Насправді особи, які поставили підписи під спірним договором , мали намір шляхом підробки договору заволодіти належними товариству земельними ділянками. Відповідно до п. 4.4 спірного договору місцем передачі товару є м. Маріуполь, вул. Артема, 115. Зазначає, що за даною адресою знаходиться Маріупольський автовокзал. Жодного зв`язку даної адреси ні з товариством, яке на той час мало зареєстровану адресу у м. Запоріжжя, ні з самим товаром немає. При підписанні договору, особи і не мали наміру його виконувати, оскільки колишньому директору товариства було достеменно відомо, що таких коштів товариство не має і ніколи не отримає. Спірний договір від самого початку був задуманий як інструмент штучного створення спору та його подальшого вирішення в суді якнайдалі від м. Києва. Бажано, щоб власник ТОВ «Елітбудінвест АК» не дізнався про існування такого спору до моменту його вирішення та набрання законної сили відповідним рішенням суду. Тобто особи, які його підписали, приховували свої дійсні наміри, які полягали в намаганні заволодіти земельними ділянками, які належать товариству, або коштами, одержаними від їх реалізації. Спірний договір від 15 травня 2019 року було укладено директором товариства з перевищенням повноважень, про що було відомо іншій стороні даного договору, при цьому сам договір укладено без наміру створити правові наслідки, які обумовлені договором. Тобто спірний договір підлягає визнанню недійсним. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі та залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні основного позову. Змінити судове рішення, доповнивши його мотивувальну частину доводами про наявність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу техніки та комплектуючих від 15 травня 2019 року , укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Елітбудінвест АК», а також змінити резолютивну частину рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та задовольнити зустрічну позовну заяву, та визнати недійсним договір купівлі-продажу техніки та комплектуючих від 15 травня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Елітбудінвест АК».

У судовому засіданні апеляційного суду проведеному в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення EasyCon , позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Осадько О.О., підтримали доводи скарги. Представник ТОВ «Елітбудінвест АК» адвокат Ярошенко Р.В. підтримав доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду в частині вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу техніки та комплектуючих від 15 травня 2019 року ніким із сторін не оскаржується, тому апеляційним судом законність та обґрунтованість рішення у вказаній частині не перевіряється .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Елітбудінвест АК» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу від 15 травня 2019 року, суд першої інстанції виходив з того,що з 27 травня 2019 року ОСОБА_1 передав, а ТОВ «Елітбудінвест АК» прийняло товар, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі, що свідчить про фактичне виконання спірного договору. Зі спірного договору вбачається, що ОСОБА_1 як продавець діяв як фізична особа. При цьому, предметом договору купівлі-продажу є техніка та їх комплектуючи. Вартість договору 40 000 000 грн без ПДВ. Посилаючись на п.181.1 ПК України,ст.ст.180,185 ПК України,ст.26 ЦК України,суд першої інстанції зазначив,що зі спірного договору вбачається, що ОСОБА_1 , укладаючи спірний договір, мав намір отримати 40 000 000 грн за продаж товару у кредит. Закон імперативно встановлює обов`язковість реєстрації особи як платника податків у разі, зокрема коли сума операції перевищує 1 000 000 грн та товар передається на умовах кредиту. Між тим, ОСОБА_1 таких відомостей щодо його реєстрації як платника податків не надав суду, що унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення коштів у розмірі 40 000 000 грн.

З такими висновками суду в оскаржуваній частині не можна повністю погодитись виходячи з наступного .

Згідно п.2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 367 ЦПК України).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України).

Розглядаючи позов,суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін,але в межах заявлених вимог .

Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема,припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт 1 частини 1 статті 611 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За вимогами статті 638 ЦК України,договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За загальним правилом (ч. 1ст. 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договором купівлі-продажу відповідно до вимог ч.1 ст. 694 ЦК України, може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Згідно ч.4 ст. 694 ЦК України, якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару.

Якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбаченихст. 651 ЦК України.

З досліджених матеріалів справи вбачається,що відповідно до договору купівлі продажу техніки та комплектуючих від 15 травня 2019 року фізична особа ОСОБА_1 (продавець) та ТОВ «Елітбудінвест АК» (покупець),в особі директора Овсяннікова Г. К.,який діяв на підставі Статуту, уклали договір, відповідно до якого продавець продає, а покупець приймає у власність та оплачує техніку та комплектуючі (товар), визначені специфікацією згідно договору. Найменування, кількість та вартість товару вказується у специфікації, що є невід`ємною частиною договору (п.п.1.1,1.2 договору ).

Відповідно до п.п.4.1,4.2,4.3,4.4 договору продавець зобов`язується протягом 30-х робочих днів з моменту підписання сторонами даного договору передати покупцю товар по кількості, відповідно до договору. Приймання-передача товару відбувається за адресою: АДРЕСА_1 . Транспортні витрати по вивезенню товару продавець несе самостійно. Факт приймання-передачі товару засвідчується підписаним сторонами актом передачі-приймання товару. Після передачі товару в АДРЕСА_1 , продавець зобов`язується доставити товар за адресою зазначеною покупцем в день передачі товару .

Згідно з п.5.1. договору вартість товару вказується у специфікації, узгодженій сторонами. Загальна вартість товару становить ціну договору у розмірі 40 000 000 грн без ПДВ.

Відповідно до п.п.5.2,5.3, 5.4 договору покупець купує товар за цим договором у відстрочку, строком у 60 днів з моменту підписання акту прийому-передачі товару. Розрахунок між сторонами здійснюються в готівковій або безготівковій формі. Валютою платежу є українська гривня .

Згідно з п.7.1,7.2 даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до виконання сторонами своїх обов`язків по договору. Місцем виконання договору є: АДРЕСА_1 (т.1.а.с.12-13).

15 травня 2019 року між ОСОБА_1 (продавець) та ТОВ «Елітбудінвест АК» (покупець) складено специфікацію № 1 до договору купівлі продажу техніки та комплектуючих від 15 травня 2019 року, затверджено найменування, кількість та вартість товару, що поставляється відповідно до договору. Вартість товару складає 40 000 000 грн (т.1.а.с.14-16).

Відповідно до акту передачі-приймання товару від 27 травня 2019 року до договору купівлі продажу техніки та комплектуючих від 15 травня 2019 року продавець ОСОБА_1 передав, а покупець ТОВ « Елітбудінвест АК » прийняв товар за адресою: м. Маріуполь, вул. Артема, 115, із зазначенням найменування товару,одиниці виміру,кількості,вартості за одиницю,загальної вартості товару. Відповідно до п.2 акту передачі-приймання підписанням цього акту продавець та покупець підтверджують факт поставки товару на загальну вартість 40 000 000 грн без ПДВ,відповідно до договору від 15 травня 2019 року (т.1.а.с.17-19).

До договору купівлі-продажу від 15 травня 2019 року надано рахунок на загальну кількість найменувань 41,на загальну суму 40 000 000 грн (т.1.а.с.20-22).

Апеляційний суд зазначає,що суд першої інстанції правильно встановив,що договір купівлі-продажу техніки та комплектуючих від 15 травня 2019 року є реальним,позивачем поставлено товар товариству у відповідності до затвердженої специфікації,що підтверджується відповідним актом приймання-передачі,що свідчить про фактичне виконання спірного договору . Між тим, зобов`язання щодо сплати 40 000 000 грн в строк, зазначений у договорі купівлі-продажу з відстрочкою на 60 днів з моменту підписання акту прийому-передачі товару від 27 травня 2019 року ,ТОВ « Елітбудінвест АК « виконано не було.

Із вказаного вбачається,що судом першої інстанції розглянуто справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин .

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 4 ЦПК України).

Таким чином, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Проте,на думку суду апеляційної інстанції , підстави для відмови у задоволенні позовних вимог із застосуванням п.181.1,ст.180,ст.185 ПК України та зазначенням відсутності реєстрації платника ПДВ , суд зазначив помилково, оскільки обов`язок сплати податку , виникає у відповідності з положеннями п.187.1. ст. 187 ПК України , після зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок, або з дати оприбуткування коштів у касі платника податку чи дати інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як зазначено у частині 1 ст. 95 ЦПК України,письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору,апеляційний суд приходить до висновку,що між сторонами укладено договір купівлі-продажу з відстроченням платежу, за яким ТОВ « Елітбудінвест АК « прийняло техніку та комплектуючі, а ТОВ « Елітбудінвест АК» в свою чергу прийняло на себе зобов*язання сплатити за це 40 000 000 грн ,строком у 60 днів з моменту підписання акту передачі-приймання товару .

З матеріалів справи вбачається,що ОСОБА_1 виконав прийняті на себе зобов*язання належним чином,що підтверджується відповідним актом передачі-приймання товару. При цьому, ОСОБА_1 , продаючи техніку та комплектуючі з відстрочкою платежу, розраховував на добросовісну поведінку ТОВ « Елітбудінвест АК» . Разом з тим,ТОВ « Елітбудінвест АК» ні у строк,визначений договором,ні до теперішнього часу,не виконало свого обов*язку із сплати вартості техніки та комплектуючих .

Апеляційний суд зазначає,що несплата продавцю грошових коштів за договором купівлі-продажу є істотним порушенням його умов та свідчить про те,що позивач ,як продавець,був значною мірою позбавлений того,на що розраховував при укладенні договору купівлі-продажу від 15 травня 2019 року.

Таким чином, оскільки ТОВ «Елітбудінвест АК « в обумовлений договором купівлі-продажу строк не здійснив повний розрахунок за товар придбаний за договором купівлі-продажу техніки та комплектуючих від 15 травня 2019 року,проданий йому із відстроченням платежу, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з товариства на користь позивача грошових коштів за договором купівлі-продажу .

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач був зобов`язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а відповідач ТОВ « Елітбудінвест АК « на ті обставини, на які він посилався як на заперечення проти позову.

Однак, в порушення вказаних принципів цивільного процесу відповідачем не було спростовано в судовому засіданні підстави позову.

Ствердження представника відповідача про те,що позивач був ознайомлений із статутом товариства ґрунтується на припущеннях.

Абзацом 2 частини 3 статті 92 ЦК України встановлено,що у відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили,крім випадків,коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Апеляційним судом також не приймаються до уваги доводи представника відповідача,про те,що підписаний договір купівлі-продажу від 15 травня 2019 року носить фіктивний характер, та особи,які поставили підписи під спірним договором мали намір шляхом підробки договору заволодіти належними товариству земельними ділянками ,оскільки не доведені належним чином .

Доводи відзиву на апеляційну скаргу фактично зводяться до дублювання зустрічного позову товариства ,яким суд надав належну оцінку ,а тому не потребують правового обґрунтування .

Щодо наведеної товариством судової практики господарських справ ,апеляційний суд звертає увагу на її нерелевантність з огляду на відмінність обставин справи,у якій відповідне судове рішення було прийнято,у порівнянні із обставинами розглядуваної справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 статті 129 Конституції України).

Апеляція - одна з форм оскарження судових рішень у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах до суду вищої (апеляційної) інстанції, що має право переглядати справу. Апеляційна інстанція переглядає справу в повному обсязі або в певній її частині як з фактичних, так і з юридичних підстав, але в межах скарги, поданої стороною в процесі.

За загальним правилом, оскаржити рішення суду першої інстанції повністю або частково в апеляційному порядку можуть учасники справи,а також особи,які не брали участь у справі,якщо суд вирішив питання про їхні права,свободи,інтереси та (або) обов*язки ( ч.1 ст.352 ЦПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.355 ЦПК України ) .

Відповідно до ст.356 ЦПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі та повинна відповідати вимогам викладеним у зазначеній статті.

З урахуванням вищезазначеного, доводи відзиву ТОВ «Елітбудінвест АК « на апеляційну скаргу в частині зміни судового рішення шляхом доповнення мотивувальної частини та зміни резолютивної частини, відхиляються судом апеляційної інстанції ,як такі що не ґрунтуються на цивільному процесуальному законодавстві.

Беручи до уваги всі вище встановлені обставини, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу обгрунтованою, тому, у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України скасовує рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалює постанову про задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Елітбудінвест» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу від 15 травня 2019 року у розмірі 40 000 000 грн.

Щодо розподілу судових витрат,слід зазначити про наступне.

Згідно ч. 1, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано в частині за первісним позовом та за новим рішенням задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , то необхідно , понесені позивачем судові витрати , у зв*язку з розглядом справи у суді першої інстанції , у розмірі 10 510 грн. та у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 15 765 грн. , стягнути з ТОВ «Елітбудінвест» на його користь.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Осадько Олександр Олексійович, - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Елітбудінвест АК» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу від 15 травня 2019 року задовольнити .

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Елітбудінвест АК», , юридична адреса : 03039, м. Київ, провулок Руслана Лужевського, будинок 14, корпус 7, офіс 32/10 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти за договором купівлі-продажу від 15 травня 2019 року у розмірі 40 000 000 (сорок мільйонів ) грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Елітбудінвест АК», , юридична адреса: 03039, м. Київ, провулок Руслана Лужевського, будинок 14, корпус 7, офіс 32/10 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у розмірі 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять ) грн та судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 15 765 (п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят п`ять ) грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 05 листопада 2021 року.

Судді: