Провадження № 2/193/483/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 листопада 2021 року смт. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області про поновлення на роботі та стягнення відшкодування за завдану моральну шкоду,

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Софіївського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до виконкому Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області проскасування як незаконного виданого головою Софіївської селищної ради ОСОБА_2 розпорядження №221-к/тр від 27.10.2021 року про звільнення її 30.10.2021 з посади завідуючої Комунальним закладом "Софіївський сільський клуб №2" Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн, завданих незаконними діями відповідача та стягнення витрат, що пов`язані з наданням їй правової допомоги у розмірі 15000 грн..

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2021 матеріали цивільної справи передані на розгляд судді Томинця О.В.

Перевіривши вищезазначену позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, встановлених ч. 4 ст. 177 ЦПК України, зокрема до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або ж документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Водночас, зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача, в тому числі, моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц.

За позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

Так, відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» та станом на 1 січня 2021 року становить 2270 гривні.

Таким чином, позивачу за вимогу про стягнення моральної шкоди ц розмірі 20000 грн. необхідно сплатити 908 грн. судового збору із розрахунку заявлених суми вказаних позовних вимог.

При цьому, суддя звертає увагу, що в силу положень ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. Цих відомостей позовна заява ОСОБА_1 не містить.

Відтак, позовна заява не може бути прийнята до розгляду судом, оскільки позивачем не надано доказів сплати судового збору, або документів, які б свідчили про наявність пільг щодо сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Серед основних завдань (принципів) судочинства є змагальність сторін, що визначено п. 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України.

Як зазначено у п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Вищевказані недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до судового розгляду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених устаттях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури. На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо. Ще у справі Trukhv. Ukraine ((dec.), no. 50966/99, 14 October 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим.

Практикою ЄСПЛ визначено, що встановлені державою обмеження повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються та метою, яку намагаються досягнути, щоб забезпечити дотримання п.1 ст. 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ закріплена і в п. 37 рішення "Гуерін проти Франції" від 29.07.1998.

З огляду на зазначені обставини, дану позовну заяву необхідно залишити без руху і надати позивачу строк для усунення вищенаведених недоліків, що відповідатиме приписам ч. 1 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. 175-177, 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області про поновлення на роботі та стягнення відшкодування за завдану моральну шкоду, - залишити без руху.

Повідомити позивачів про необхідність на протязі десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, усунути недоліки свого позову. Інакше позовна заява вважатиметься не поданою і буде їм повернута.

Ухвала суду в частині визначення розміру судових витрат (судового збору) може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Томинець