Провадження № 2/359/2206/2021
Справа № 359/3804/21
УХВАЛА
Іменем України

12 листопада 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі
головуючого судді Яковлєвої Л.В.
при секретарі Русан А.М.,
за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку, -

встановив:

05 травня 2021 ОСОБА_3 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з даним позовом, яким просив визнати незаконним та скасувати рішення, викладене в пункті 11 протоколу засідання об`єднаної житлової комісії Бориспільського гарнізону № 14 від 14 грудня 2020 року про зняття ОСОБА_3 та членів його сім`ї з квартирного обліку; зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити на квартирному обліку позивача та членів його сім`ї з 03 вересня 1998 року.

Ухвалою суду від 07 травня 2021 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

10 серпня 2021 року представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.255 ЦПК України. Відповідач, посилаючись на правову позиції Великої Палати Верховного Суду, наведену в постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (провадження №14-62цс20) вважає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (військова служба належить до служби публічної), та наказом Командування Повітряних Сил Збройних Сил України за № 367 від 18 липня 2018 року був звільненим з військової служби в запас на підставі підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 176 від 01 серпня 2019 року ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу військової частини. Відтак, оскільки позивача звільнено з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, то на час звільнення з військової служби ОСОБА_3 не мав права бути залишеним на квартирному обліку, а тому житлова комісія військової частини НОМЕР_1 прийняла обґрунтоване рішення про зняття позивача з квартирного обліку, оформлене у п. 11 протоколу за № 14 від 14 грудня 2020 року. Враховуючи вказані правові висновки, предмет спору та характер спірних правовідносин представник відповідача вважає, що даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Разом з тим, уповноважив представляти власні інтереси в суді захисника Кального Д.І., який заперечив проти заявленого клопотання та просив відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подане клопотання та просив задовольнити його, а провадження в цивільній справі закрити.

Суд, заслухавши обґрунтування до заявленого клопотання та з`ясувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо : справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено,що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Способи захисту цивільних прав передбачені ст. 16 ЦК України, яка регулює приватно-правові відносини. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом 4 частини другої цієї статті.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас за приписами п. 7 ч. 1ст.4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Статтею 5 КАС передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1)визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2)визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3)визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4)визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язан-ня вчинити певні дії; 5)встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6)прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або безділь-ністю.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 КАС України іказано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорівзакономвстановлено іншийпорядок судовогопровадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, а також усі спори з приводу проходження та звільнення з публічної служби.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ цивільної юрисдикціє є наявність приватноправового інтересу у сфері цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Водночас, критерієм визначення справи до адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб`єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

У даній справі предметом спору є правомірність дій суб`єкта владних повноважень, а саме військової частини НОМЕР_1 , щодо прийняття рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку позивача - звільненого з військової служби військовослужбовця.

У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (провадження №14-62цс20) Велика Палата Верховного Суду для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію відступила від висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від18 квітня 2018 року у справі за № 806/104/16 за позовом особи, звільненої з військової служби, до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира, житлової комісії військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій відповідачів з відмови у забезпеченні жилим приміщенням або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення та про зобов`язання відповідачів надати позивачеві житлове приміщення або виплатити належну грошову компенсацію, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, вказавши, що зазначені спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду, оскільки спір у вищевказаній справі (№712/5476/19 ) стосується проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а саме, як вважає позивач, гарантувала право військовослужбовцям у військовому званні «полковник» на додаткову жилу площу у вигляді кімнати або у розмірі десяти квадратних метрів, правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства».

Відповідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проаналізувавши вимоги нормативних актів, на які посилається позивач у своєму позові, враховуючи вищенаведений висновок Великої Палати Верховного суду, суд дійшов висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а правовідносини між позивачем та відповідачем набули публічно-правового характеру, оскільки дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення військової частини НОМЕР_1 щодо реалізації соціальних гарантій (пільг), які позивач набув у зв`язку з проходженням військової служби.

Розгляд справи з порушенням правил юрисдикції, суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 19, 255, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

Закрити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку, у зв`язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_3 право звернутися з адміністративним позовозом в порядку адміністративного судочинства до Київського окружного адміністративного суду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її виготовлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо ухвала залишена в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.В.Яковлєва