Справа №597/86/21
Провадження №2/597/44/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Дудяка С.В.

з участю:

секретаря судового засідання Фаринник Г.В.

відповідачки 2 ОСОБА_1

представника відповідачки 2 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивачі в позовній заяві просять суд визнати недійсним заповіт складений 13.06.2018 року ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу Лучків І.В. та зареєстрований в реєстрі за №62562818, покликаючись на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 1404 кв.м. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 . Позивачі зазначають, що з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , вони звернулися до нотаріуса, яка повідомила про наявність складеного помелим заповіту. Позивачі вважають, що ОСОБА_7 на дату складання заповіту, 13.06.2018 року, через власний психічний та емоційний стан, у якому він на той час перебував, не міг усвідомлювати значення своїх дій, оскільки саме в цей період проходив обстеження у лікувальних закладах і у нього виявлено вогнищеві процеси головного мозку, від яких він перебуваючи у тяжкому стані страждав від болю, перебував під дією сильнодіючих знеболювальних препаратів, його свідомість, психічний стан були нестійкими, мова нечіткою та незрозумілою, він плутався у думках, не орієнтувався у часі і просторі, не сприймав дійсність, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Таким чином, позивачі вважають, що оскаржуваний ними заповіт, складений особою, яка не усвідомлювала значення вчинюваних дій, та на власний розсуд, за власною волею не могла керувати ними, у зв`язку з чим просять захистити належні їм права та інтереси, як спадкоємців першої черги, та визнати недійсним оспорюваний заповіт.

Позивачі та їх представник у судове засідання 28.10.2021 року не з`явилися та не повідомили суд про причини неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи від позивачів та їх представника в суд не надходило.

Ухвалою суду 05.02.2021 року про відкриття провадження у справі відповідачам надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні, також як законний представник малолітнього відповідача ОСОБА_6 , позову не визнала, вважає його безпідставним, необҐрунтованим і таким що не підлягає до задоволення з мотивів того, що посилання позивачів на той факт, що заповідач в момент складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій, не керував ними і не усвідомлював наслідки їх вчинення є голослівними, надуманими та не підтверджені жодними доказами.

Заслухавши пояснення відповідачки, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав:

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповітом від 13.06.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу Лучків І.В. та зареєстрованим в реєстрі за №561 ОСОБА_7 на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно ОСОБА_1 .

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин (ст.1235 ч.1 ЦК України).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 від 17.04.2018 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 зареєстрували 17.04.2018 року у Товстенській селищній раді Заліщицького району Тернопільської області шлюб, актовий запис №05.

Відповідно до положень ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, має бути особисто підписаний заповідачем та має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 02.10.2018 року.

Позивачі стверджують, що за життя покійний був власником 1/2 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки, загальною площею 1404 кв.м.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник майна вправі розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Суд вважає, що заповідач ОСОБА_7 мав право розпорядитись належним йому майном в такий спосіб в який він це зробив, склавши на ім`я ОСОБА_1 заповіт 13.06.2018 року.

Встановлено, що у ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 .

Відповідно до приписів ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Підстави, які наводять позивачі в позовній заяві для визнання заповіту недійсним, суд вважає голослівними, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, та спростовані твердженнями відповідачки ОСОБА_1 , допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив наступне: в день складання спірного заповіту йому зателефонував ОСОБА_10 і попросив відвезти до нотаріуса. Петро був цілком адекватний і нічого в його поведінці не свідчило про те, що він в той час був не здатний керувати своїми діями та давати їм відлік, та висновком судово-психіатричної експертизи №230 від 18.05.2021 року.

Відповідно до вищевказаного висновку експертизи на період часу, який відноситься до 13.06.2018 року, підекспертний ОСОБА_7 психічними хворобами чи будь-якими розладами психічної діяльності не страждав, тому міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні також досліджено як доказ фотокартки, на яких зображені відповідачка ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , останній тримає на руках новонародженого 03.07.2018 року сина ОСОБА_11 , посміхається і виглядає цілком адекватним.

Дані докази свідчать про те, що місяцем раніше народження сина ОСОБА_11 , а саме в день складення заповіту 13.06.2018 року, ОСОБА_7 міг так само адекватно усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У відповідності до ст.129 ч.3 п.4 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст.76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і з підстав, зазначених позивачами, та на підставі поданих доказів, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання недійсним заповіту, складеного 13.06.2018 року ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу Лучків І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №561, тому в задоволенні позову представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним слід відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Вирішуючи, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.319, 1233, 1235, 1247, 1248 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 76-81, 89, 90, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляцію, яка подається безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Повне найменування сторін справи:

позивач 1 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

позивач 2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач 1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідачка 2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 05.11.2021 року.

Суддя Степан ДУДЯК