ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/598/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю : позивача, її представника, відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/17900/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2021 року в складі судді Бондарчука В.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 691834, виданий 29 липня 2012 року Управлінням Держкомзему в місті Хмельницькому, відповідно до якого за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,051 га, кадастровий номер :35:001:1263.

На підтримання заявлених позовних вимог позивач посилалася, що 01 квітня 2003 року вона придбала у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,053 га, яка розташована на території Хмельницької міської ради на землях СТ «Прогрес». На підставі даного договору купівлі-продажу був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 013028 від 05 червня 2003 року.

В березні 2017 року вона звернулась до Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» з заявою про розроблення технічної документації із землеустрою для присвоєння кадастрового номеру належній їй земельній ділянці, проте отримала відмову оскільки суміжна земельна ділянка кадастровий номер № :35:001:1263, яка на праві власності належить ОСОБА_1 накладається на її земельну ділянку.

Тому позивач, вказувала на незаконність Державного акту виданого на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 , оскільки при дослідженні технічної документації виявилося, що акт відновлення та погодження меж земельної ділянки, а також кадастровий план вона не підписувала, підпис нібито вчинений від її імені, належить сторонній особі, отже відповідач не звертався до неї як власника суміжної земельної ділянки для погодження меж. Таким чином, межі земельних ділянок не відповідають встановленому порядку землекористуванню, який встановлений між сторонами, в результаті чого земельні ділянки накладаються одна на одну. Крім того, будинковий регулятор тиску, який є частиною системи газопостачання належного їй будинку на сьогодні перебуває на земельній ділянці відповідача.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначав, що він набув право власності на земельну ділянку площею 0,051 га. в садівничому товаристві «Прогрес» кадастровий номер :35:001:1263, на підставі договору купівлі-продажу від 23 квітня 2003 року. 24 січня 2010 року замовив технічну документацію із землеустрою, яка була виготовлено землевпорядною організацією «Карат» та на підставі якої, земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :35:001:1263, а 25 жовтня 2016 року право власності на земельну ділянку із вищезазначеним кадастровим номером було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_1 посилався, що 11 вересня 2019 року звернувся із заявою до ПП «Діоріт Плюс 1» з метою проведенні інвентаризації земельної ділянки, за наслідками якої було встановлено, що площа земельної ділянки за актом користування відповідно до встановленого паркану складає 0,0485 га. та має невідповідність конфігурації, у зв`язку із чим огорожа ОСОБА_2 розташована на його земельній ділянці, крім цього його земельній ділянці розташований газопровід, що пролягає до домоволодіння ОСОБА_2 та збудовано приміщення, отже саме ОСОБА_2 неправомірно володіє частиною його земельної ділянки площею 0,0022 га.

Тому ОСОБА_1 просив, усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,051 га кадастровий номер :35:001:1263 для індивідуального садівництва, яка знаходиться на території СТ «Прогрес» в місті Хмельницькому, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 за її рахунок, перенести огорожу за межі земельної ділянки №:35:001:1263, демонтувати частину приміщення, що розташоване на його земельній ділянці, привести у відповідність до відомостей із Державного земельного кадастру межу між їх суміжними земельними ділянками.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №691834 від 29 серпня 2012 року, виданий Управлінням Держкомзему в м. Хмельницькому на ім`я ОСОБА_1 , в задоволенні позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, посилається на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Апелянт вказує, що внаслідок проведення інвентаризації земельної ділянки було встановлено, що площа земельної ділянки кадастровий номер :35:001:1263 за фактом користування відповідно встановленого паркану складає 0,0485 га та має невідповідність конфігурації згідно з відомостями із Державного земельного кадастру, зокрема в точках 3,22,23,24,25,4,17.5,16,15,14,12, площа складає 0,0022 га, паркан знаходиться в межах земельної ділянки, внесеної до Державного земельного кадастру, таким чином огорожа встановлена ОСОБА_2 розташована на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 , відтак позивач-відповідач по справі без відповідної на те правової підстави користується частиною земельної ділянки площею 0,0022 га, яка їй не належить. Окрім того, на цій частині земельної ділянки ОСОБА_2 облаштовано мережу газопроводу та збудовано приміщення. Апелянт посилається, що суд не прийняв до уваги що ОСОБА_2 не надала жодних доказів, які б підтверджували факт того, що мережа газопроводу та прибудови до будинку, знаходиться саме на земельній ділянці площею 0053 га, яка належить їй згідно із Державним актом на земельну ділянку серії ХМ № 013028, а також те, що межі вказаної земельної ділянки накладаються одна на одну. У висновку судового експерта № 728/019 від 28 лютого 2020 року зазначено, що провести співставлення розташування земельних ділянок, згідно із правовстановлюючими документами та документацією із землеустрою не є можливим в зв`язку з неможливість встановити точне місце розташування земельної ділянки ОСОБА_2 відповідно до даних Державного акта серії ХМ № 013028 від 05 червня 2003 року, тому суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про те що земельна ділянка належна позивачу-відповідача відповідає площі зазначеній у Державному акті, оскільки її межі потрібно вираховувати із фактичних меж земельної ділянки, яка знаходиться поблизу садового будинку належного ОСОБА_2 і нею використовується.

Апелянт вказує, що єдиним доказом на підтвердження того, що до його земельної ділянки увійшла житлова будівля та нежитлова будівля, яка належать ОСОБА_2 стали відомості із робочого проекту газопостачання житлового будинку, який був розроблений у 2004 році, але з матеріалів Інвентаризаційної справи від 05 червня 1998 року, вбачається, що станом на 03 грудня 2015 року будь яких прибудов не існувало, а у висновку експерта № 728/019 від 28 лютого 2020 року зазначено, що будинковий регулятор тиску знаходиться на стіні житлового будинку зі сторони переднього фасаду на відстані 0,6 м від лівого кута будинку та на відстані 0,88 м від фактичної межі земельних ділянок, тому дане розташування не відповідає робочому проекту з газопостачання. Також суд не прийняв до уваги, що право власності на відповідну житлову та нежитлову будівлі зареєстровано ОСОБА_2 лише 02 квітня 2018 року.

ОСОБА_1 вважає, що розмір його земельної ділянки зменшився на 0,0022 га саме через неправомірні дії ОСОБА_2 шляхом облаштування нею огорожі, встановлення мережі газопроводу, що прилягає до її домоволодіння, таким чином саме його право власності в даній справі підлягає захисту і в такому випадку суд мав би задовольнити вимоги його зустрічної позовної заяви.

Тому ОСОБА_1 просив скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в зволенні позовних вимог ОСОБА_2 , натомість в повному обсязі задовольнити вимогу зустрічної позовної заяви.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 01 квітня 2003 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_4 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу садово-городнього будинку АДРЕСА_1 , який знаходиться на території Хмельницької міської ради на землях Садівничого товариства «Прогрес».

В цей же день 01 квітня 2003 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,053 га на території Хмельницької міської ради на землях Садівничого товариства «Прогрес», на якій розташований вищевказаний садово-городній будинок.

05 червня 2003 року ОСОБА_2 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,053 га на території Хмельницької міської ради на землях Садівничого товариства «Прогрес» серії ХМ №013028.

Суміжною земельною ділянкою ОСОБА_2 є земельна ділянка ОСОБА_1 , розміром 0,051 га, яка розташована на території Хмельницької міської ради на землі садівничого товариства «Прогрес», яку відповідач набув на підставі договору купівлі-продажу від 23 квітня 2003 року.

29 серпня 2012 року ОСОБА_1 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №691834, площею 0,051 га, яка розташована на території Хмельницької міської ради на землі садівничого товариства «Прогрес», кадастровий номер 681010000:35:001:1263.

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» із заявою про розроблення технічної документації із землеустрою для присвоєння кадастрового номеру належної їй земельної ділянки, проте отримала відмову в зв`язку із накладенням земельної ділянки яка перебуває в її користуванні, із суміжною земельною ділянкою, яка перебуває у володінні ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За правилами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Статтею 91 ЗК України, встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Частиною другою статті 103 ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до статті 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Згідно з частинами першою, другою та пунктом «б» частини третьої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Частинами другою та третьою статті 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

ОСОБА_2 , обґрунтовуючи первісний позов посилалася на те, що у зв`язку із накладенням меж суміжних земельних ділянок вона не має можливості виготовити технічну документацію із землеустрою для присвоєння кадастрового номеру належній їй земельній ділянці.

За висновком судового експерта № 728/019 від 28 лютого 2020 року, вбачається, що площа фактичного землекористування ОСОБА_2 земельною ділянкою відповідає правовстановлюючим документам та документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,053 га, яка розташована на території Хмельницької міської ради на землях садівничого товариства «Прогрес», та належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №013028 від 05 червня 2003 року. Проміри та конфігурація фактичного землекористування не відповідають правовстановлюючим документам та документації із землеустрою на дану ділянку, однак в самому дослідженні описано в чому полягає невідповідність, зокрема фактична тильна межа ділянки вужче на 1,06 м. ніж передбачено правовстановлюючими документами.

Фактичне землекористування ОСОБА_1 земельною ділянкою (конфігурація, площа, проміри) не відповідає правовстановлюючим документам та документації із землеустрою на земельну ділянку розміром 0,051 га., яка розташована на території Хмельницької міської ради на землях садівничого товариства «Прогрес» та належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №691834 від 29 серпня 2012 року, кадастровий номер :35:001:1263, а саме: площа земельної ділянки менша на 21 кв.м., фактично передня межа ділянки вужча на 1,83 м.

Земельна ділянка розміром 0,051 га., яка належить ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 , однак надати повну та однозначну відповідь неможливо, оскільки відсутні геодезичні дані, які необхідні для відновлення меж ділянки з достатньою точністю, що робить неможливим співставлення розташування меж ділянок відповідно до правовстановлюючих документів. З огляду на що експерт здійснив дослідження на підставі співставлення накладення земельної ділянки кадастровий номер :35:001:1263 та земельної ділянки ОСОБА_2 згідно фактичних меж.

Будинковий регулятор тиску, який є частиною системи газопостачання належного ОСОБА_2 житлового будинку відповідно до робочого проекту з газопостачання 2004 року, встановлений на стіні робочого проекту зі сторони переднього фасаду на відстані 0,6 м. від лівого кута та на відстані 0,88 м. від фактичної межі із земельною ділянкою ОСОБА_1 . Будинковий регулятор тиску розташованій на межі земельної ділянки кадастровий номер :35:001:1263 та частково 5 см. на цій ділянці.

В матеріалах справи наявна документації із землеустрою на земельну ділянки позивачки, однак в ній відсутній каталог координат поворотних точок, що за поясненнями експерта, допитаного в апеляційному суді, унеможливлює співставлення розташування меж ділянок відповідно до правовстановлюючих документів.

Як суд першої, так і суд апеляційної інстанції здійснювали всі заходи для встановлення вказаної обставини шляхом витребування таких даних в різних організаціях, однак такі дані відсутні і судом вичерпано можливість їх встановити.

За таких обставин суд вважає за можливо прийняти рішення по суті спору за наявних здобутих доказів та документів.

Як встановлено експертизою площа земельної ділянки позивачки відповідає правовстановлюючим документам та документації із землеустрою, при цьому невідповідність розмірів та конфігурації правовстановлюючим документам полягає лише в тому що фактична тильна межа ділянки вужче на 1,06 м. ніж передбачено правовстановлюючими документами.

Тобто можна зробити висновок, що бокові сторони земельної ділянки позивачки, в тому числі і зі сторони відповідача, відповідають правовстановлюючими документами.

При цьому відповідачем не надано доказів, що позивач після отримання відповідачем Державного акта на право власності на земельну ділянку змістила паркан в сторону земельної ділянки відповідача.

З цього також можна зробити висновок, що до, набуття сторонами права власності на спірні земельні ділянки між сторонами була встановлена відповідна межа у вигляді паркану і дана межа позивачем після набуття права вланосності не змінювалась та паркан в сторону земельної ділянки відповідача не зміщувався.

Отже накладення земельної ділянки кадастровий номер :35:001:1263 по правовстановлюючим документам, яка належить ОСОБА_1 , на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 , порушує права останньої на вільне користування та володіння своєю земельною ділянкою та реєстрації даної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Крім того колегія суддів вважає, що завданням цивільного судочинства є вирішення спору по суті, а відмова в задоволенні позову ОСОБА_2 за наявності в неї Державного акта на право власності на земельну ділянку від 05 червня 2003 року не вирішує спір по суті між сторонами, залишає сторін в тому ж первісному становищі, що і до звернення до суду, а в інший спосіб без визнання недійсним Державного акту на земельну ділянку відповідача, сторони позбавлені будь-якої можливості відновити межові знаки, встановити відповідні площі, розмір та конфігурації своїх земельних ділянок в спосіб, визначений Земельним кодексом України та іншими нормативними актами.

При цьому доводи апеляційної скарги, що огорожа встановлена ОСОБА_2 розташована на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 , на його земельній ділянці, ОСОБА_2 облаштовано мережу газопроводу та збудовано приміщення, а суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про те що земельна ділянка належна позивачу-відповідача відповідає площі зазначеній у Державному акті, оскільки її межі потрібно вираховувати із фактичних меж земельної ділянки, яка знаходиться поблизу садового будинку належного ОСОБА_2 слід відхилити з вищевказаних в мотивувальній частині підстав.

Апелянтом не доведено, що позивач змістила в сторону його земельної ділянки межі своєї земельної ділянки і таким чином фактично самовільно захопила частину його земельної ділянки. Таких доказів суду не надано.

Також з тих же підстав суд не приймає до уваги доводи апелянта, що розмір його земельної ділянки зменшився на 0,0022га саме через неправомірні дії ОСОБА_2 шляхом облаштування нею огорожі, встановлення мережі газопроводу. В той же час вказані обставини могли виникнути внаслідок дій інших суміжних землекористувачів.

Що стосується посилань апелянта на висновок експерта, як на доказ на користь відповідача, то апеляційний суд в мотивувальній частині постанови вказав, чому даний доказ покладено судом в основу судового рішення щодо задоволення позову.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідає фактичним обставинам справи, тому підстав для його скасування або зміни в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2021 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох