Справа № 191/3907/20
Провадження № 2/191/1377/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Костеленко Я.Ю.

за участю секретаря Куцевол Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої синельниківської державної нотаріальної контори про зняття заборони з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності: 1/2 частини належить на праві свідоцтва про право на спадщину, БН від 06.04.1984 року виданого Синельниківською державною нотаріальною конторою; іншу 1/2 частину вона придбала за договором купівлі-продажу ВСХ №179247 від 15.06.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за №1011.

Під час реєстрація місця проживання доньки їй стало відомо, що на належний їй будинок накладено заборону на його відчуження на підставі повідомлення 5 від 15.09.1965 р. Синельниківської швейної фабрики, через першу Синельниківську ДНК під реєстраційним номером 4180217, яка перенесена до Державного реєстру прав під реєстраційним номером 4180217.

Зазначена заборона заважає вільно розпоряджатися належною їй нерухомістю, а саме будинком по АДРЕСА_1 . В зв`язку з тим, що зазначена заборона на будинок була накладена Синельниківською швейною фабрикою, вона звернулася з заявою до архівного відділу Синельниківської міської ради, так як заборона Синельниківською швейною фабрикою була накладена під час видачі грошової ссуди своєму працівникові - ОСОБА_2 строком на сім років, який на той час будував цей будинок та був власником будинку АДРЕСА_1 .

На сьогоднішній час, як їй відомо, заборгованість за вказаним колишнім працівником Синельниківської швейної фабрики відсутня. Виконавчий комітет Синельниківської міської ради своїм листом від 07.12.2020 року №347 повідомив, що документи за допомогою яких можна підтвердити факт погашення позички громадянином ОСОБА_2 на Синельниківській швейній фабриці у 1965 році на зберігання до архівного відділу міської ради не надходили.

Саме Колективне підприємство «Синельниківська швейна фабрика» припинила своє існування на підставі судового рішення про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Державна реєстрація припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом відбулася 05.09.2008 року. І тому КП «Синельниківська швейна фабрика» підтвердити чи спростувати факт заборгованості громадянина ОСОБА_2 та зняти заборону на нерухоме майно, а саме: на будинок АДРЕСА_1 , яка виникла на підставі повідомлення 5, від 15.09.1965 р. у зв`язку з її ліквідацією не може.

Тож незрозуміло, з яких причин відповідачем була перенесена раніше зазначена заборона на належний їй будинок до реєстру заборон, тоді як в свідоцтві на право на спадщину за заповітом від 06.04.1984 року жодних заборон не було також в договорі купівлі- продажу 1/2 частини будинку від 15.06.2006 р. реєстровий номер №1011 зазначено ... «Що договір підписано в моїй присутності (нотаріуса Харченко О.А.). Особу сторін встановлено, їх дієздатність, а також належність ОСОБА_3 1/2 частини будинку, що відчужується, перевірено. «У відповідності зі статтею 210 Цивільного Кодексу України цей договір підлягає державній реєстрації. У пункті 6 договору зазначено, що у спорі і під забороною /арештом/ не перебуває - приватний нотаріус Харченко О.А. підпис та гербова печатка».

Вважає, що дії відповідача є незаконними та таким, що порушують її охоронювані законом інтереси як власника майна.

Просить зобов`язати Першу Синельниківську державну нотаріальну контору усунути перешкоди, що заважають їй - ОСОБА_1 вільно розпоряджатися належною їй нерухомістю, а саме будинком по АДРЕСА_1 , у здійсненні прав власності шляхом скасування заборон та обтяжень, а саме виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та зняти заборону на нерухоме майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що виникла на підставі повідомлення 5 від 15.09.1965 року Синельниківської швейної фабрики через Першу синельниківську державну нотаріальну контору під реєстраційним номером 4180217, що перенесена до Державного реєстру прав під реєстраційним номером 4180217.

Ухвалою суду від 23.12.2020 року у справі було відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.01.2020 року позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Першої синельниківської державної нотаріальної контори в судове засідання не викликався.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності: Ѕ частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори 06.04.1984 року за реєстром БН № 522; та Ѕ частка на підставі договору купівлі-продажу ВСХ №179247 від 15.06.2006 року, посвідченого Приватним нотаріусом Синельниківського нотаріального округу Харченко О.А., який зареєстрований в реєстрі за № 1011, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.09.2007 року, реєстраційний номер: 14765189.

Як вбачається з інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виявлено обтяження у вигляді заборони на відчуження, об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 , зареєстровано: 07.12.2006 року за №4180217 Першою синельниківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення 5 від 15.09.1965 року, Синельниківська швейна фабрика, 1 Синельниківська ДНК; власник: ОСОБА_2 ; причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний запис №65629-86 від 26.10.2000 року Дніпропетровська область; заявник: Перша синельниківська ДНК Дніпропетровська область.

Як вбачається зі зобов`язання від 15.09.1965 року, ОСОБА_2 , як працівнику «Синельниківської швейної фабрики», була надана підприємством позичка в розмірі 700 рублів строком на 7 років на будівництво житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

З повідомлення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 07.12.2020 року №347 вбачається, що документи за допомогою яких можна підтвердити факт погашення позички громадянином ОСОБА_2 на Синельниківській швейній фабриці у 1965 році на зберігання до архівного відділу міської ради не надходили.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Колективне підприємство «Синельниківська швейна фабрика» припинила своє існування на підставі судового рішення про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Державна реєстрація припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом відбулася 05.09.2008 року.

Обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, створює позивачу перешкоди у здійсненні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Частиною першою ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 п.9 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні такі дії: накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації.

Згідно зі ст.74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення підприємства чи організації про погашення позики (кредиту) нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку.

Пунктом 5.1. Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 передбачено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики та за рішенням суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні ним.

Статтею 41 Конституції України та ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також передбачено нормами ст. ст.316,317,319,321 ЦК України.

Таким чином, враховуючи, що заборона на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не має відношення до зобов`язань позивача ОСОБА_1 , суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 , як власника вказаного житлового будинку, обґрунтованими, повністю встановленими в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2,3,10,11,76, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити .

Скасувати заборону на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , накладену 07.12.2006 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер 4180217, на підставі повідомлення 5 від 15.09.1965 року Синельниківської швейної фабрики, здійснивши її перенесення до Державного реєстру речових прав та вилучити відповідний запис про заборону на відчуження зазначеного житлового будинку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. Ю. Костеленко