Справа № 749/1009/20
Номер провадження 2/749/20/21
"05" січня 2021 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді: Кравчук М. В.
за участю секретаря: Михалевич М. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Сновськ справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 11.12.2020 р. відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 05.01.2021 р., витребувано від акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» належним чином засвідчений переклад доданого до позовної заяви документа, що викладений іноземною мовою, назва якого починається зі слова «извлечение» та належним чином засвідчений переклад доданого до позовної заяви документа, що викладений іноземною мовою, назва якого починається зі слів «Об утверждении».
31.12.2020 р. від позивача надійшов лист, у якому позивач зазначає про відсутність у нього обов`язку надавати переклад викладених на іноземній мові документів.
Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника до суду не забезпечив, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослiдивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається з заявленого позову, на підставі заяви № б/н від 03.12.2010 р. (а. с. 14) АТ КБ «ПриватБанк» відкрило відповідачу картковий рахунок НОМЕР_1 (а. с. 12).
Позивачем надана копія анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 03.12.2010 р., яка містить анкетні дані відповідача та його підпис. Також у вказаній анкеті-заяві зазначено про те, що її підписанням відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а. с. 10).
При цьому, як вбачається з поданих позивачем доказів, серед них наявні документи, що викладені іноземною мовою, назва одного з яких починається зі слів «извлечение», іншого «Об утверждении».
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.
Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.
Згідно ч. ч. 2-3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Особливу увагу суд звертає на положення ч. 4 вказаної норми, згідно якої кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Оскільки позивачем не було виконано вимоги ухвали Щорського районного суду Чернігівської області 11.12.2020 р. та не надано перекладу на державну мову документів, що викладені іноземною мовою, суд позбавлений можливості здійснювати самостійний переклад вказаних доказів та відображати такий переклад у тексті рішення.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Виходячи зі змісту частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд не надає оцінки положенням тексту документів, назва одного з яких починається зі слів «извлечение», іншого «Об утверждении», викладені на іноземній мові, у зв`язку з ненадання позивачем перекладу вказаних документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивач розрахував загальну суму боргу починаючи з 22.07.2013 р., в той час як паспорт споживчого кредиту, який містить істотні умови договору, було підписано відповідачем 11.12.2018 р. При цьому, позивачем не надано жодних доказів того, що у період з 03.12.2010 р. до 10.12.2018 р. між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, які відсутні у підписаній відповідачем анкеті заяві.
При цьому, судом також враховується, що у анкеті-заяві розділ, який містить відомості про вибір відповідачем послуг для отримання, є незаповненим (а. с. 14, зворот).
Матеріали справи не містять підтвердження того, що саме з витягом з Умов та правил про надання банківських послуг, які додані позивачем до позовної заяви, відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву. Крім того, суд позбавлений можливості надати оцінку положенням витягу, позаяк такий доказ подано позивачем на іноземній мові.
З огляду на наведене, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками, за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, нарахованої пені.
В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
З положень вказаних норм випливає, що паспорт споживчого кредиту носить інформаційний характер та ознайомлення з ним не може підміняти подальше укладення договору про споживчий кредит.
Натомість, у матеріалах справи відповідний договір відсутній. При цьому, суд враховує межі позовних вимог, які заявлені виключно у вигляді стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 20.12.2010 р. (в матеріалах справи наявна анкета-заява, що датована 03.12.2010 р.). Таким чином, укладення у подальшому між позивачем та відповідачем інших договорів, в тому числі договору про споживчий кредит, виходить за межі позовних вимог та спір, що виникає з інших договорів, не може бути вирішений судом у даному провадженні.
Крім того, з виписки за договором б/н від 03.12.2010 р. з урахуванням позиції суду про неможливість стягнення відсотків за користування кредитним лімітом, відсотків за прострочений кредит, судом встановлено, що станом на 11.12.2018 р. дебетове сальдо на рахунку відповідача було відсутнім.
Зокрема, станом на вказану дату за обрахунком суду на рахунку відповідача повинна була обліковуватись сума власних коштів у розмірі 4536, 91 грн. Вказаний залишок утворився шляхом зарахування відповідачем коштів в рахунок повернення використаних кредитних коштів та зарахування власних коштів понад суми погашення.
Починаючи з 11.12.2018 р. судом не було встановлено, що відповідачем використовувались кошти понад вказану суму за рахунок кредитних коштів позивача.
З огляду на це, судом встановлено, що з наданої позивачем виписки не вбачається наявності будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем за тілом кредиту, про стягнення якої заявлені позовні вимоги.
Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У розумінні ст. ст. 141, 142 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 82, 141, 259, 263,264, 265, 268, 273, 274, 275, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя М. В. Кравчук