РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.09.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Гльози М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг monobank від 16.04.2019 у розмірі 10524,47 грн станом на 07.07.2020; стягнути судові витрати з оплати судового збору.

В обґрунтування вимог вказано, що в жовтні 2017 банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

16.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 16.04.2019. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомилася та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Як стверджує позивач, АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами в межах встановленого ліміту. Станом на 01.04.2020 у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 5.16 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк направив повідомлення про погашення заборгованості, яке залишилася без реагування з боку відповідача. У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 17.07.2020 утворилася заборгованість, що становить 10524,47 грн та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 10524,47 грн.

Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 21.12.2020 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 28.01.2021 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив (а.с.32).

Відповідач у судові засідання не з`являвся, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду не врученою з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Відповідача по справі додатково повідомлено шляхом оголошення на офіційному сайті «Судова влада» (а.с. 78).

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Частиною 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин; не подав відзив, а позивачем не заявлено заперечень проти заочного вирішення справи, суд дійшов висновку про існування всіх підстав для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Поряд з цим, суд враховує складність справи, її важливість для позивача, розумні строки розгляду.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. При цьому відповідач погодився, що підписана Анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вказаних документів у мобільному додатку. Також відповідач погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що має бути повідомлено позичальника шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток (а.с. 43).

З довідки АТ «Універсал банк» вбачається, що відповідачу надавалась у користування кредитна картка НОМЕР_1 , зі строком дії до липня 2024 (а.с.51).

Відповідно до виписки про рух коштів по картці, станом на 17.07.2020 ОСОБА_1 був встановлений кредитний ліміт в розмірі 5000,00 грн (а.с. 44).

Згідно з позовною заявою, до стягнення з відповідача у справі позивачем заявлено заборгованість станом на 17.07.2020 в сумі 10524,47 грн, що становить загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 вбачається, що він регулярно використовував кредитну карту для зняття готівки, оплати товарів та послуг і користувався кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту у розмірі 5000,00 грн, його витрати по кредитній карті не перевищували його розміру.

На обґрунтування розміру заборгованості за договором від 16.04.2019 позивачем надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що збільшення тіла кредиту понад 5000,00 грн відбувалось у зв`язку із збільшенням тіла кредиту на суму обов`язкових платежів та відсотків. В той же час, позивач не заявляє вимоги про стягнення заборгованості по відсотках.

Позивач, обґрунтовуючи право на збільшення тіла кредиту на суму обов`язкових платежів та відсотків посилався на Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» як невід`ємну частину кредитного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву від 16.04.2019, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо права банку на збільшення кредитного ліміту на суму заборгованості, сплати процентів за користування кредитними коштами, пені та комісії, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа №342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач у період з 19.04.2019 по 28.11.2019 регулярно вносив значні суми коштів на погашення за наданим кредитом, які були зараховані банком на погашення, у тому числі, відсотків, однак умов щодо встановлення відсотків, які підлягають сплаті за користування кредитом, порядок їх нарахування та погашення укладений між сторонами договір від 16.04.2019 шляхом підписання анкети-заяви, не містить, що свідчить про неправомірність врахування внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості за відсотками.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено належними доказами наявність заборгованості за тілом кредиту у сумі 5000,00 грн. Водночас збільшення заборгованості за тілом кредиту до 10524,47 грн за максимального кредитного ліміту 5000,00 грн у позові не обґрунтовано та в цій частині позов належними доказами не підтверджено.

Матеріали справи не містять доказів того, що сторонами було погоджено право банку самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості та порядок нарахування такої заборгованості, зокрема, щодо розміру та порядку нарахування відсотків; обов`язок доказування відповідно до ст. 12, 13, 83 ЦПК України покладено на позивача, а відтак суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими частково, а саме на суму 5000,00 грн.

Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача фактично отримані грошові кошти (заборгованість за кредитом) в сумі 5000,00 грн. В решті заявлених позовних вимог слід відмовити. Таким чином, позов задовольняється судом частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 12, 81, 141, 258, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 16.04.2019 в розмірі 5000,00 грн, що становить заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту).

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 998,45 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», адреса: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: Т.А. Воробйова