Єдиний унікальний номер 722/1142/21
Номер провадження 2-о/722/30/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря Сімак О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Сокирянський районний відділ УДМС України в Чернівецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначивши заінтересованою особою: Сокирянський районний відділ УДМС України в Чернівецькій області.

В обґрунтування заяви зазначала, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Сергія Лазо, Суворовського району Республіки Молдова. У 1981 році разом з матір`ю переїхав на територію України в с.Авидівка Білгород-Дністровського району Одеської області та проживав там до 2013 року.

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2014 року ОСОБА_1 засуджено за ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 12-ти років позбавлення волі.

За отриманням паспорту звернувся лише 12.02.2020 року, однак Сокирянським районним відділом Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області йому було відмовлено у видачі паспорта громадянина України.

13.07.2020 року було надіслано запит до Білгород-Дністровського районного відділу УДМС України в Одеській області щодо надання інформації про належність засудженого ОСОБА_1 до громадянства України.

Згідно відповіді Білгород-Дністровського районного відділу УДМС України в Одеській області, ОСОБА_1 дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , проте не був зареєстрований. Також вказано, що особа, яка відбуває покарання в установах виконання покарань подає документи для оформлення паспорта через уповноважену особу до територіального підрозділу ДМС за місцем розташування адміністрації відповідної установи.

06.08.2020 року ОСОБА_1 через адміністрацію ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» звернувся до Сокирянського РВ УДМС України в Чернівецькій області із заявою на оформлення паспорта громадянина України, однак йому у розгляді заяви було відмовлено, так як він не надав підтверджуючі документи про належність до громадянства України.

16.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо сприяння у оформленні паспорта громадянина України, проте йому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24серпня 1991 року.

Просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Сергія Лазо Суворовського району, Республіка Молдова, на території України в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак представник заявника ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій підтримала заяву з наведених в ній підстав, просила справу розглянути без її присутності та присутності заявника.

Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, однак начальник Сокирянського районного відділу УДМС України в Чернівецькій області Олійник О.І. подав до суду заяву, в якій не заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_1 та просив розглянути справу без його присутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29.06.1979 року Н. Мар`янівською сільською радою Суворовського району Республіки Молдова, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився « ОСОБА_1 », а його батьками є: батько « ОСОБА_3 » та мати « ОСОБА_4 » (записи вчинені на російській мові).

Згідно довідки Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №114 від 24.07.2018 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 13.06.1979 року по 24.07.2013 року.

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2014 року ОСОБА_1 засуджено за ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 12-ти років позбавлення волі.

З довідки Адамівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №03 від 14.01.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 . З 01.09.1986 року був зарахований до списків учнів першого класу Адаміської восьмирічної школи, де навчався до 7-го класу. Через неуспішність, згідно наказу №29 від 09.02.1995 року був виключений зі списків учнів 7-го класу. Документ про освіту не отримав, видано табель успішності.

Згідно листа Сокирянського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області, заяву на оформлення паспорта громадянина України вперше, засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відбуває покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)», повернуто без розгляду на підставі п.24 Постанови КМУ від 25.03.2015 року №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», так як вказаний громадянин не надав підтверджуючі документи про належність до громадянства України.

Згідно листа Державної міграційної служби України, ОСОБА_1 роз?яснено про необхідність звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання у неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до ч. 2ст. 17 ЦК УРСР (1963 року, яка була чинною на час існування правовідносин), - місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів.

Згідно з положеннями ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі ст.315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано законом України «Про громадянство України»,Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

За нормою ст.9 Закону України «Про правонаступництво України» всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 (далі-Порядок),- встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Пунктом 10 Порядку визначено, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;

- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Крім цього,статтею 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України ( п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України»).

Визначення термінів, що вживаються у Законі України «Про громадянство України» дається у статті 1 цього Закону, відповідно до якої:

- проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні;

- безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами підтверджено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Сергія Лазо Суворовського району, Республіка Молдова, на території України в неповнолітньому віці, станом на 24 серпня 1991 року, на підставі чого заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.259,265,268,293,294,315,319 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Сергія Лазо Суворовського району, Республіка Молдова, на території України в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Унгурян

Повне судове рішення складено 09.11.2021 року