Провадження № 2/760/6761/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2) до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор груп» /далі - ТОВ «ФК «Фактор груп»/ (; адреса: 03035, м. Київ, вул. Митрополита В.Липківського, буд. 45), треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович /далі - приватний нотаріус Колейчик В.В./ (адреса: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Грушевського, буд. 15, напівпідвал, 5 під`їзд, оф. 6), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна /далі - приватний виконавець Дорошкевич В.Л./ (адреса: 02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 4-А, оф. 71-А), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_1 , датована 23.10.2020, за підписом представника позивача - адвоката Крохмаль С.М. (діє на підставі ордеру), 28.10.2020 надійшла до Оболонського районного суду міста Києва.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09.02.2021 справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

25.03.2021 згідно з супровідним листом Оболонського районного суду міста Києва від 22.03.2021 вказана справа надійшла до Солом`янського районного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26.03.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні).

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/).

Позов та його обґрунтування

В позові ставиться питання про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Колейчиком В.В. 24.02.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 2263 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 48756 від 04.05.2012 у розмірі 44 781,46 грн та 600,00 грн за вчинення виконавчого напису.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у вересні 2020 року він з даних Єдиного реєстру боржників дізнався, що на виконанні у приватного виконавця Дорошкевич В.Л. знаходиться виконавче провадження № 61444497, відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Колейчик В.В. про звернення стягнення з позивача на користь стягувача - ТОВ «ФК «Фактор груп».

У звязку з цим позивач звернувся до адвоката Крохмаль С.М. за правовою допомогою.

На вимогу адвокатського запиту адвоката Крохмаль С.М. приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. було надіслано копію виконавчого напису № 2263 від 24.02.2020 та копію кредитного договору на якому вчинено зазначений виконавчий напис нотаріуса.

Також було направлено адвокатський запит до приватного нотаріуса, однак, конверт повернувся з відміткою про відсутність за місцезнаходженням.

Крім того, до також було направлено адвокатський запит відповідача, який було отримано останнім 21.09.2020, однак жодної відповіді не надано.

Виконавчий напис вчинено виходячи з зобов`язань за кредитним договором № 48756 від 04.05.2012.

Зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 17.11.2017 по 10.12.2019, в той час як пунктом п. 2.3. Кредитного договору № 48756 від 04.05.2012 визначено, що датою остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум Кредиту є 04.05.2013.

Отже право вимоги у стягувача виникло з 05.05.2013, що свідчить про те, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а тому відсутні були підстави для вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису.

Позивач зазначає, що на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса, вчиненого останнім незаконно, приватним виконавцем здійснюються дії примусового характеру, зокрема, відкрито виконавче провадження № 61444497, здійснено арешт коштів позивача, при цьому у всіх процесуальних документах державного виконавця зазначено адресу: 02137, м. Київ, вул. Гмирі Бориса, буд. 7, за якою позивач ніколи не проживав та не вказував на жодних документах.

Зазначає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Колейчика В.В. від 24.02.2020, зареєстрований в реєстрі за № 2263 не відповідає вимогам ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Щодо правової позиції відповідача

Станом на день винесення рішення відзив на позовну заяву не надійшов.

При цьому, суд враховує, що наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень підтверджується отримання відповідачем 20.09.2021 ухвали суду від 26.03.2021, яка направлялась відповідачу разом з копією позовної заяви та всіма додатками до неї.

Зазначеним підтверджується, що станом на день винесення рішення відповідачу відомо про існування даного судового провадження.

Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). При цьому будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

04.05.2012 між публічним акціонерним товариством «Терра Банк» та позивачем ( ОСОБА_1 ) укладено договір № 48756 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з видачею спеціального платіжного засобу.

Відповідно до зазначеного договору Банк надав Позичальнику кредит на умовах овердрафту в сумі, що не перевищує визначеного цим Договором овердрафту. Кредитування Позичальника на умовах овердрафту здійснюється через Поточний рахунок (п. 2.1. Договору).

Ліміт овердрафту (максимальна заборгованість Позичальника за кредитом на умовах овердрафту) встановлюється в 10 000,00 грн (п. 2.2. Договору).

Датою остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум Кредиту відповідно до цього Договору 04.05.2013.

24.02.2020 приватним нотаріусом Колейчиком В.В. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2263, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фактор Груп»» заборгованості за кредитним договором № 48756 від 12.05.2012, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Терра Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договорів відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1/08 від 14.08.2013 ТОВ «Трансмед-Трейд», ідентифікаційний код юридичної особи 37670969, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Угоди про заміну сторони у Договорів відступлення прав вимоги за кредитним договором б/н від 26.02.2014 з ТОВ «ВВС-Факторинг», ідентифікаційний код юридичної особи 37686875, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 4/09 від 04.09.2014 є ТОВ «Фінансова компанія «Смарт Груп», ідентифікаційний код юридичної особби 39013724, правонаступником усіх прав та обов`язків, якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 17/11.17 від 17.11.2017 є ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп».

Зі змісту зазначеного виконавчого напису вбачається наступна інформація:

-строк платежу за кредитним договором 48756 від 04.05.2012 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 17.11.2017 по 10.12.2019.

-сума заборгованості складає 44 781,46 грн., в тому числі:

прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 9 583,83 грн;

прострочена заборгованість за комісією становить 35 196,90 грн.

прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,73 грн;

строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн;

строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.

строкова заборгованість за штрафами і пеня становить 0,00 грн.

-за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 600,00 грн.

-загальна сума, що підлягає стягненню 45 381,46 грн.

На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Колейчика В.В., приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. здійснюються дії примусового характеру, зокрема, відкрито виконавче провадження № 61444497, здійснено арешт коштів позивача.

Звертаючись в суд з позовом представник ОСОБА_1 посилається на те, що приватним нотаріусом Колейчиком В.В. при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки виконавчий напис був вчинений за відсутності доказів про безспірність заборгованості та з порушенням позовної давності.

Застосовані нори права та мотиви суду

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595).

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме:

визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін.

Суд враховує в якості консультаційних роз`яснень викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 (в редакції постанови КМУ від 29.11.2001).

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.02.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

Слід зазначити, що з матеріалів справи не вбачається, що кредитний договір № 48756 від 04.05.2012 був нотаріально посвідчений.

Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вказаним вимогам Переліку.

Отже, оскільки укладений з позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, то наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), де, зокрема, зазначено наступне: «укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Пізніше вказану правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду, яка в п.п. 93-95 постанови від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, з огляду на що, позов підлягає задоволенню.

Крім того, береться до уваги, що у постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку, викладеного вищевказаній постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). При цьому у справі, яка переглядається, відповідачем не доведено, що сума заборгованості була такою, як зазначено у оскарженому виконавчому написі нотаріуса.

Також, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові аналізувала інші відносини і вказувала на подібність строку зазначеного у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» зі строком позовної давності, який визначений ст. 256 ЦК України в контексті застосування єдиного трирічного строку для захисту прав як фізичних так і юридичних осіб.

Дійсно, строк визначений у ст. 88 Закону України «Про нотаріат» відноситься до строків захисту цивільних прав, однак це не свідчить про розповсюдження на нього правил ст. 264 ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності.

Позовну давність слід відрізняти від інших видів строків захисту цивільних прав. Так, не є позовною давністю строк для вчинення виконавчих написів та деякі інші строки. До вказаних строків правила глави 19 ЦК України про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються.

Таким чином, суд приходить висновку, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено поза межами трирічного строку, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та перериватися чи поновлюватися такий строк не може, оскільки він є присічним.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 294,80 грн (840,80+454,00) судового збору сплаченого за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор груп», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24.02.2020, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем (адреса: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Грушевського, буд. 15, напівпідвал, 5 під`їзд, оф. 6), зареєстрований в реєстрі за номером 2263, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор груп» (; адреса: 03035, м. Київ, вул. Митрополита В.Липківського, буд. 45) заборгованість у загальному розмірі 45 381,46 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор груп» (; адреса: 03035, м. Київ, вул. Митрополита В.Липківського, буд. 45) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2) 1 294,80 грн (одна тисяча двісті дев`яносто чотири гривні вісімдесят копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич