набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/1290/21
04 листопада 2021 р. Чаплинський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого судді Березнікова О.В.,
секретаря судового засідання Собчук М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чаплинського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до А.Нова селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно,-
Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 лютого 1992 року вона придбала у відповідача житловий будинок за АДРЕСА_1 , про що уклали договір купівлі-продажу. 15 листопада 1993 року здійснено державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення, виданого Каховським бюро технічної інвентаризації та записаного в реєстровій книзі за №188. Разом з тим, в червні місяці 2021 року позивачка мала намір здійснити відчуження зазначеного житлового будинку та звернулася до нотаріальної контори, але дослідивши надані документи, нотаріус повідомила, що у зв`язку з не відповідністю правовстановлюючого документу вимогам законодавства (посвідчувальний напис не відповідає установленій формі), при цьому не взявши до уваги визнання державою (в особі Каховського БТІ) права власності на нерухоме майно та порекомендувала звернутися до суду для підтвердження прав на зазначене майно.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, подавши письмову заяву про розгляд справи без її участі де заявлені вимоги підтримла.
Представник відповідача А.Нова селищної ради в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..
Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 20 лютого 1992 року між ОСОБА_1 та Хлібодарівською сільською радою Чаплинського району Херсонської області в собі голови Сотника Генадія Сергійовича було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку за АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.02.1992, зареєстрованого в реєстрі за №33, за умовами якого позивачка придбала зазначений будинок у відповідача (раніше Хлібодарівської сільської ради), який належав останньому на праві комунальної власності.
15 листопада 1993 року, на виконання вимог, чинного на момент виникнення правовідносин законодавства, було здійснено державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення, виданого Каховським бюро технічної інвентаризації та записаного в реєстровій книзі за №188.
Так, згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.
Відповідно до аб. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Разом з тим, слід відмітити, що договір кулівлі-продажу був укладений у 1992 році, а тому, відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, крім того в абз. 2 п. 4 зазначено, що цивільні відносини, які виникли до набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 22 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення згоди не вимагається.
Згідно ст. 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат» від 25.12.1974 року № 3377-VIII в редакції, яка діяла на час укладення спірного договору купівлі-продажу житлового будинку, до повноважень виконавчих комітетів міських, селищних, сільських Рад народних депутатів у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, належало право посвідчувати угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних житлових будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном.
Ст. 2 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими, комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженою Наказом Міністра юстиції УРСР № 1/5 від 19.01.1976 року передбачено, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад народних депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної ради трудящих покладено вчинення нотаріальних дій.
Право продажу майна, відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно.
Виходячи з договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.02.1992, укладеного між Хлібодарівською сільською радою та ОСОБА_1 , вбачається, що позивачка придбала вказаний будинок за 135 крб. Договір посвідчено секретарем виконавчого комітету Хлібодарівської сільської ради народних депутатів Чаплинського району Херсонської області та зареєстровано в реєстрі за №33.
З Наведеного слід дійти висновку, що оскільки договір купівлі-продажу посвідчений повноважною особою сільської ради, то він укладений з дотриманням вимог ЦК 1963 року та є дійсним.
Крім того, враховуючи державну реєстрацію в КП «Каховське БТІ» права власності на спірний житловий будинок, держава цим самим визнала право власності за позивачкою на придбаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.
Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, а також з наданих позивачкою доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ч. 4, 273, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 41,5 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте Чаплинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Березніков