Справа № 226/2513/21
Провадження №2/226/765/2021
РІШЕННЯ

іменем України

04.11.2021 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Козлової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Малькевич Євген Анатолійович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на боці позивача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і на обґрунтування вимог вказала, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2021 вона та її чоловік ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1 . Квартира придбана у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які з 2014 року постійно мешкають у Російській Федерації, тому при укладенні договору їхні інтереси представляла за довіреністю ОСОБА_6 .

Натепер у квартирі зареєстрована позивач як власник квартири, її син ОСОБА_7 , а також колишня власниця квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як чоловік колишньої власниці квартири ОСОБА_5 . Відповідачі своєю реєстрацією порушують права позивача на користування і розпорядження майном. За них нараховуються комунальні платежі, які позивач змушена самостійно сплачувати. Для реєстрації у квартирі інших осіб необхідна письмова згода відповідачів на вселення до квартири. Мешкаючи з 2014 року у РФ, вони відмовляються приїхати до м. Мирнограда для зняття з реєстрації у квартирі. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

ІІ. Позиції сторін, заяви (клопотання) учасників справи, пояснення свідків у справі.

В судове засідання позивач, її представник та третя особа ОСОБА_4 не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також до суду не прибули, судом отримано посвідчені нотаріусом Кавказького нотаріального округу Краснодарського краю заяви відповідачів про визнання позовних вимог у повному обсязі.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15.09.2021 відкрите загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче засідання у ній на 13.10.2021, відповідачам запропоновано подати відзив на позовну заяву.

13.10.2021 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрите і справу призначено до судового розгляду на 04.11.2021.

20.10.2021 до суду надійшли заяви відповідачів про визнання позову.

VI. Встановлені судом фактичні обставини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по Ѕ частині кожному згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 09.07.2021 приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Алєйніковою Н.І., реєстровий номер 1048; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №265258170 від 09.07.2021 (а.с.7-8).

Колишніми власниками квартири і її продавцями за вказаним вище договором є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . На момент укладення договору купівлі-продажу 09.07.2021 від імені продавців діяла ОСОБА_6 за довіреністю (а.с.9,10).

Відповідач ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_5 (а.с.13).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянами Російської Федерації з 12.05.2016 та 04.02.2016 відповідно, їхнє місце проживання у РФ зареєстроване з 18.02.2017 (а.с.11,12).

Згідно з довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради №10437 від 05.08.2021 відповідачі ОСОБА_2 з 08.04.1983 та ОСОБА_3 з 01.08.2014, реєстрація відповідача за цією адресою на час розгляду справи також підтверджена відомостями, витребуваними судом (а.с.5,22,23).

V. Норми права, що застосовуються судом, і оцінка суду.

Правовідносини в даній справі регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За нормою ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частина перша ст.16 ЦК України закріплює право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України у поєднанні з положеннями ст.150 ЖК України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності в формі пред`явлення вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.

За положеннями ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно Закону N475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст.16,386,391 ЦК України.

Суд враховує визнання позову відповідачами та у відповідності до положень ч.4 ст.206 ЦПК України встановив наявність законних підстав для задоволення позову, дійшовши висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки дослідженими у справі доказами достовірно встановлено, що відповідачі фактично не мешкають у квартирі позивача, маючи зареєстроване місце проживання у РФ, договірних відносин щодо винаймання житла між ними та теперішніми власниками квартири немає, дій щодо добровільного зняття з реєстрації відповідачі не здійснюють. Суд вважає їхню реєстрацію в квартирі такою, що створює перешкоди у реалізації позивачем права власності щодо свого майна, тому відповідачів належить визнати такими, що втратили право користування квартирою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,12,13,81,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа без самостійних вимог на боці позивача ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду виготовлене 09.11.2021.

Суддя: В.С. Салькова