Справа № 276/1294/21
Провадження по справі №2/276/928/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

05 листопада 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Збаражського А.М.,

за участю секретаря судового засідання Процюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Хорошів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів, відповідно до змісту якої просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини.

В позовній заяві зазначає, що 05.11.2011 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з позивачем та знаходиться її забезпеченні. В даний час позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем. Вказує, що вона одна не зможе належно забезпечувати доньку, а відповідач, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 3000,00 грн. щомісячно, оскільки в даний час працює за межами України в Польщі та має постійний дохід, на утриманні інших осіб не має, стан його здоров`я дозволяє працювати, тому може сплачувати такий розмір аліментів.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 серпня 2021 року, відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.

В судове засідання сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи. 05.11.2021 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі(а.сп.24).

Відповідач, ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, відповідно до пункту 4 частини 8 та частини 11 статті 128 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями з відміткою «адресат відсутній» (а.сп.19), та розміщеним оголошенням про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.сп.22) в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.

З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.

Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Згідно матеріалів справи, сторони з 05 листопада 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого повторно 23.07.2021 року (а.сп.4).

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 11.04.2014 року підтверджується, що сторони є батьками неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.сп.5).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на утриманні останньої, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Хорошівської селищної ради № 972 від 09.07.2021 року та копією довідки виконавчого комітету Хорошівської селищної ради № 971 від 09.07.2021 року (а.сп.6,7).

Зазначені обставини відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами, відповідач відзив на позов не подав, що підтверджує відсутність заперечень проти позову.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частин 1, 2 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно частин 1-3 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що дитина сторін, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом із позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 3000,00 грн. щомісячно, оскільки в даний час працює за межами України в Польщі та має постійний дохід, на утриманні інших осіб не має, стан його здоров`я дозволяє працювати, тому він може сплачувати такий розмір аліментів. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини.

Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.

Разом з тим, позивач не довела на підставі належних і допустимих доказів, що є її обов`язком в силу норм статті 81 ЦПК України, що відповідач працює за кордоном та має постійний дохід, а тому може сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, будь-яких клопотань про витребування відомостей про доходи відповідача перед судом не ініціювала.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача, відповідач працездатного віку, доказів того, що він за станом здоров`я не може працювати, або ж на йогоутриманні перебувають інші неповнолітні діти, непрацездатні батьки,чи інші особи, суду не надано.

Суд враховує визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків утримувати дитину, матеріальний стан позивача, яка має на утриманні малолітню доньку, той факт, що дитина проживає разом з позивачем, а тому остання несе більші витрати на утримання дитини, забезпечує потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток. Крім цього, відповідач працездатного віку, який може вживати заходів для забезпечення своєї дитини, інших утриманців немає, а тому суд вважає необхідним задовольнити позов частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючий стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини.

Такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім для забезпечення інтересів дитини та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-79, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 280, 281, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 26 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави, судовий збір за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя А.М. Збаражський