Справа № 226/1877/21

Провадження № 2/226/632/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

за участю секретаря Долгої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, одноразової допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, одноразової допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 15.12.2014 року по 07.04.2021 року він працював на Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» в якості гірничого робітника очисного забою з повним робочим днем у шахті. 07.04.2021 року його було звільнено за ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. В останні день його роботи, який співпадає з днем звільнення, відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Відповідач в день звільнення не виплатив йому заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2019 року по квітень 2020 року та одноразову допомогу при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідно до п.12.15 «Галузевої угоди» працівнику, що має право на пенсію за віком, при першому його звільненні з підприємства має право отримати одноразову допомогу, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку. Згідно довідки відповідача його середньоденна заробітна плата становить 1354,13 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 08.04.2021 року по день ухвалення судового рішення. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 45681,60 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 08.04.2021 по день ухвалення судового рішення, невиплачену одноразову допомогу при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 92080,84 грн., а також сплачені ним судові витрати.

Позивач та представник позивача до судового засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач з 15.12.2014 року по 07.04.2021 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював в якості гірничого робітника очисного забою з повним робочим днем у шахті, був звільнений за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 4-7).

Згідно довідки відповідача, середньоденна заробітна плата позивача становить 1354,13 грн., середньомісячна заробітна плата становить 28436,73 грн. (а.с. 11, 39).

Згідно довідки відповідача ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата за грудень 2019 року 485,03 грн., за січень 2020 року - 7851,60 грн., за лютий 2020 року 18709,49 грн., за березень 2020 року 8135,38 грн., за квітень 2020 року 10500,10 грн., квітень 2021 року 79208,99 грн (у тому числі виплата на пенсію тримісячна 68674,70 грн.), а загалом 124890,59 грн., яка вказана після утримання обов`язкових податків та зборів (а.с.12, 40).

21.05.2021 року позивач звертався до відповідача з вимогою про виплату заборгованості по заробітній платі, яка отримана представником відповідача 25.05.2021 року (а.с.13).

Відповідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до п.12.15 Галузевої угоди по тарифам, трудовим та соціальним гарантіям між Урядом України і галузевими профспілками працівників вугільної промисловості від 03.07.2001 року (з доповненнями та змінами), працівнику, що має право на пенсію за віком, при першому його звільненні з Підприємства (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше, зокрема, для чоловіків при стажі роботи в галузі понад 20 років трьох середньомісячних заробітків. Витрати на сплату одноразової допомоги відносяться на валові витрати підприємства.

Відповідно до п.3.2 вказаної Галузевої угоди, положення Угоди є обов`язковими до застосування при укладанні угод, колективних договорів і індивідуальних трудових договорів для всіх підприємств, що перебувають у сфері дії сторін, незалежно від форм власності та господарювання, а також під час розгляду трудових спорів.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди», умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, оскільки відповідачем на теперішній час не виплачена позивачу заробітна плата в повному обсязі та інші належні при звільненні суми, вони підлягають примусовому стягненню з відповідача. Судом встановлено, що позивач у день звільнення працював, що не заперечується відповідачем. Відповідачем позивачу не в повному обсязі сплачена заробітна плата: за грудень 2019 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 485,03 грн., за січень 2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 7851,60 грн., за лютий 2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 18709,49 грн., за березень 2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 8135,38 грн., за квітень 2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 10500,10 грн., за квітень 2021 року заробітна плата та одноразова допомога при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію після обов`язкових утримань становить 79208,99 грн. (в тому числі 3-х місячна виплата на пенсію - 68674,70 грн..), що разом становить 124890,59 грн.

Таким чином, оскільки відповідачем повний розрахунок з позивачем станом на дату ухвалення судового рішення не було проведено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі та одноразова допомога при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі трьох середньомісячних заробітків, що разом після утримання обов`язкових податків і зборів становить 124890,59 грн.

Також, враховуючи, що відповідачем повний розрахунок з позивачем при звільненні не було проведено, тому відповідно до ст.ст.116, 117 КЗпП України середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.04.2021 (наступний день після звільнення) по день винесення по справі судового рішення, тобто по 28.10.2021, становить 188224,07 грн. (без утримання податків та інших обов`язкових платежів), виходячи із розрахунку: 1354,13 грн. х 139 робочих днів за період з 08.04.2021 по 28.10.2021.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Тому, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), приймаючи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум (станом на час звільнення 124890,59 грн.), період затримки виплати цієї заборгованості, дії позивача і відповідача та інші обставини справи, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат за період з 08.04.2021 по 28.10.2021 в сумі 130000,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду за позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1652,10 грн. за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та виплаті одноразової допомоги при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію, сума якого згідно розрахунку позивача на час подання позову складала 165203,82 грн., ціна позову на день винесення судом судового рішення становить 254890,59 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1652,10 грн. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 896,81 грн. (з розрахунку: 2548,91 грн. - 1652,10грн. = 896,81 грн.).

На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117, 233 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», місцезнаходження: 85310, м.Родинське Донецької області, вул.Перемоги, 9, , про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі та одноразову допомогу при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію у загальній сумі 124890 (сто двадцять чотири тисячі вісімсот дев`яносто) грн. 59 коп. після утримання обов`язкових податків та зборів, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні без утримання податків та інших обов`язкових платежів за період з 08.04.2021 по 28.10.2021 у сумі 130000 (сто тридцять тисяч) грн., судовий збір в розмірі 1652 (одна тисяча шістсот п`ятдесят дві) грн. 10 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь держави судовий збір в розмірі 896 (вісімсот дев`яності шість) грн. 81 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 02.11.2021 року.

Суддя О.А.Рибкін