СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12683/19

пр. № 2/759/375/21

04 лютого 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головування судді Сенька М.Ф.,

за участю представника позивача Чугаєнко О.М. , відповідача ОСОБА_2 , законного представника відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи Тритиниченко І.М., секретаря судового засідання Щербини А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до неповнолітньої ОСОБА_2 від імені та в інтересах якої діє піклувальник ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації,

встановив:

ОСОБА_6 , через свого представника-адвоката Чугаєнко О.М., заявив позов до ОСОБА_2 від імені та в інтересах якої діє Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що позивач є наймачем вказаної квартири, в квартирі також зареєстрована неповнолітня ОСОБА_2 , яка не відноситься до членів сім`ї наймача, і з листопада 2009 року в ній не проживає, що в свою чергу створює позивачу перешкоди у користуванні майном.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді Марко Я.Р. від 19.07.2019 р. та призначено до розгляду.

У зв`язку з закінченням повноважень судді Марко Я.Р., справа передана до провадження цього складу суду, про що суддею 01.04.2021 року постановлена відповідна ухвала.

Ухвалою суду від 01.06.2021 року до участі у справі залучено належного законного представника відповідача - піклувальника ОСОБА_5 , Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації притягнуто до справи в якості третьої особи.

Ухвалою суду від 31.07.2021 року справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в позові.

Відповідачка та її піклувальниця просили в задоволенні позову відмовити, за необґрунтованістю.

Представниця третьої особи також просила в задоволенні позову відмовити, пославшись, разом з іншим, на висновок органу опіки і піклування.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_7 та її діти ОСОБА_8 , ОСОБА_6 на підставі ордеру №Г241809 від 23.12.1974 року, що був виданий на виконання рішення виконкому Радянської районної ради міста Києва від 14.10.1974 року за №1672, вселились в квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

Розпорядженням Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 01.09.2006 року №1578, ОСОБА_8 було призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цим же розпорядженням на опікуна покладено обов`язок реєстрації підопічної за місцем проживання: АДРЕСА_2 .

На підставі цього розпорядження та листа Служби у справах неповнолітніх Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 28.09.2006 року №20-1803, ОСОБА_2 з 28.09.2006 року була зареєстрована за адресою спірного житла.

Розпорядженням Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 06.05.2008 року №694 на опікуна ОСОБА_8 було покладено обов`язок збереження за підопічною ОСОБА_2 житла за адресою: АДРЕСА_2 ".

Наведені рішення органів влади та дії на їх виконання не були оспорені, а тому суд вважає, що ОСОБА_2 була вселена і проживала у спірному житлі на законних підставах.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

У зв`язку з останньою подією, малолітню ОСОБА_2 на підставі розпорядження Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 23.12.2009 року №1459 передано під опіку ОСОБА_9 (змінила прізвище на ОСОБА_10 ). Цим же розпорядженням на опікуна покладено обов`язок зі збереження житла, де зареєстрована малолітня ОСОБА_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

З часу встановлення опіки і по теперешній час ОСОБА_2 проживає разом з піклувальницею за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому дитина залишається зареєстрованою за адресою спірного житла.

Збереження належного на праві власності або на праві користування житла за дітьми-сиротами, дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особам з їх числа регулюється Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Відповідно до ч. 1 ст. 32 зазначеного Закону, за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунком 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей.

На виконання вказаних повноважень та вимог суду Святошинська районна в місті Києві Державна адміністрація надала висновок про суті спору, за яким орган опіки і піклування вважає за недоцільне визнання дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_2 , такою що втратила право користування житловим приміщенням.

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Європейський суд з прав людини вказував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, від 02 грудня 2010 року).

Отже право на житло є конституційним правом людини, яке гарантується Основним Законом України, Конвенцією, а тому позбавлення цього права, в тому числі шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, можливо лише на підставі закону, мати легітимну мету та відповідати принципу пропорційності втручання.

Відповідно до частини четвертої, шостої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом.

Відповідно до статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції).

З урахуванням наведеного, факт не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі зумовлений поважними причинами, оскільки вона в силу свого віку та обставин, які склалися не може сама проживати у цій квартирі, а тому відсутні передбачені статтями 71, 72 ЖК УРСР передумови для позбавлення її права на житло шляхом визнання її такою, що втратила право користування цим житлом.

Наведені правові висновки узгоджуються з висновками суду касаційної інстанції, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 711/4431/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 466/7546/16-ц, від 27 червня 2019 року у справі № 337/1760/17, що ухвалені у подібних правовідносинах за аналогічних фактичних обставин.

Отже, позов є безпідставним і таким, що задоволенню не підлягає.

За такого рішення витрати у справі розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до неповнолітньої ОСОБА_2 від імені та в інтересах якої діє піклувальник ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий Сенько М.Ф.