УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

25 жовтня 2021 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи та відшкодування моральної шкоди.

Розглянувши матеріали позовної заяви судом було встановлено, що вона не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України.

В позовній заяві відсутні посилання на докази, що підтверджують обставини справи (п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ч.1 ст.34).

Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У зв`язку з цим частиною 4 статті 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї.

Як роз`яснено у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, роз`яснень вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N 1(п. 18) обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, однак позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а суд в свою чергу дає оцінку цим доводам.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказуванню. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставинами справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.2 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Дані про власника веб-сайта можуть бути отриманні позивачем в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси сегмента мережі Інтернет.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.175-177, 185 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи та відшкодування моральної шкоди залишити без руху, надати позивачу термін п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків та роз`яснити, що у разі невиправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.І.Майдан