Справа № 591/6465/21
Провадження № 2/591/2764/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Синецької І.О.,

представника позивача Паламаренко Т.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми цивільну справу № 591/6465/21 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ПАТ «Сумихімпром» звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 15 травня 2008 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір позики на придбання житла за № 32 П на загальну суму 136 946 грн. Додатковою угодою № 1 до договору від 08 квітня 2009 року збільшено розмір позики на 7360 грн, після чого загальна сума договору склала 144 306 грн. Відповідно до умов договору, позика видавалась відповідачу на строк до 10 років включно з 15 травня 2008 по 14 травня 2018 року включно. Додатковою угодою № 2 від 12 березня 2018 року п.п.1.5, 5.2.2 збільшено строк договору позики до включно, а також встановлено обов`язок позичальника перебувати у трудових стосунках з позикодавцем не менше ніж до 31 грудня 2023 року. При цьому, пп. 2.5.1 п. 2.5 договору позики передбачено дострокове погашення позики у разі припинення відповідачем трудового договору з позичальником (позивачем) за його власним бажанням.

Так, відповідач 23 червня 2021 року звільнився з ПАТ «Сумихімпром» за власним бажанням, в результаті чого у останнього виник обов`язок достроково погасити позику в сумі 144 306 грн.

Відповідно до п. 2.6 договору у випадках, передбачених п.2.5. позичальник зобов`язаний погасити заборгованість по позиці у повному обсязі в термін 10 календарних днів з дня звільнення.

Відповідач частково сплатив заборгованість за умовами договору, а саме: 24 червня 2021 року в розмірі 1000 грн та 25 червня 2021 року 1000 грн. Проте, станом на 30 червня 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 142 306 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач, уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики на придбання житла від 15 травня 2008 року в сумі 142 306 грн, 3 % річних за період з 04 липня 2021 року по день ухвалення рішення суду в сумі 1450 грн 35 коп., інфляційні втрати за період з 04 липня 2021 року по день ухвалення рішення суду в сумі 1563 грн 37 коп. та проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 04 липня 2021 року до дня ухвалення рішення суду в сумі 3938 грн 44 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 04 листопада 2021 року.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Сумихімпром» - Паламаренко Т.І. позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач ОСОБА_1 позов визнав, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, надав до суду заяву про визнання позову (а.с. 40).

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 травня 2008 року між ВАТ «Сумихіпром» та ОСОБА_1 було укладено договір позики на придбання житла № 32 П, відповідно до умов якого відповідач отримав у позику грошові кошти у сумі 136 964 грн на придбання житла на строк до 10 років включно з 15 травня 2008 року по 14 травня 2018 року включно (а.с. 7-10).

Додатковою угодою № 1 від 08 квітня 2009 року до договору позики збільшено розмір позики на 7360 грн, після чого загальна сума договору склала 144 306 грн (а.с. 11).

Додатковою угодою № 2 від 12 березня 2018 року пункти 1.5, 5.2.2 викладено в наступних редакціях: «Позика надається працівнику позикодавця (позичальнику) на термін з 15 травня 2008 року по 31 грудня 2023 року включно». Також встановлено обов`язок відповідача перебувати у трудових стосунках з позикодавцем не менше ніж до 31 грудня 2023 року (а.с. 12).

Як передбачено пунктами 2.4 2.5.1 договору позики, погашення позики проводиться в термін 10 календарних днів з моменту закінчення строку дії договору.

Дострокове погашення позики проводиться у разі припинення трудового договору з позичальником за його власним бажанням.

На виконання умов договору позики ВАТ «Сумихімпром» перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 144 306 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 6848 від 15 травня 2008 року у розмірі 136 946 грн та № 3580 від 09 квітня 2009 року у розмірі 7360 грн (а.с. 13, 14).

23 червня 2021 року ОСОБА_1 звільнився з ПАТ «Сумихімпром» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 17, 18).

23 червня 2021 року ПАТ «Сумихімпром» направило ОСОБА_1 листа за № 2157/14, яким повідомило про необхідність у строк до 03 липня 2021 року погасити заборгованість за позикою в сумі 144 306 грн. Зазначений лист відповідач отримав 23 червня 2021 року (а.с. 19).

На виконання умов договору позики ОСОБА_1 частково сплатив заборгованість, а саме: 24 червня 2021 року в сумі 1000 грн (платіжне доручення № 142130190) та 25 червня 2021 року в сумі 1000 грн (платіжне доручення № 142383424) (а.с. 15).

Станом на 30 червня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Сумихімпром» становить 142 306 грн, що підтверджується актом звірки (а.с. 16).

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦПК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Аналіз викладених вище норм вказує, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

В силу частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статтею 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Судом встановлено, що відповідач не виконав умови укладеного з позивачем договору позики від 15 травня 2008 року, факт власноручного підписання якого та отримання спірної суми коштів він визнав.

Таким чином, у зв`язку зі звільненням відповідача ОСОБА_1 за власним бажанням до закінчення строку договору позики він на підставі пп. 2.5.1. п. 2.5. договору позики зобов`язаний достроково погасити суму боргу за договором позики. Оскільки відповідачем у встановлений договором строк кошти у повному обсязі повернуті не були, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню несплачена сума боргу за договором позики в розмірі 142 306 грн.

Також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних за період з 04 липня 2021 року по день ухвалення рішення суду в сумі 1450 грн 35 коп., інфляційні втрати за період з 04 липня 2021 року по день ухвалення рішення суду в сумі 1563 грн 37 коп., розрахунок яких позивач здійснив відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, оскільки сторонами не встановлено розмір процентів за користування позикою, тому за положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 04 липня 2021 року до дня ухвалення рішення суду у розмірі на рівні облікової ставки Національного банку України, що становить 3938 грн 44 коп.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 142, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» заборгованість за договором позики на придбання житла від 15 травня 2008 року № 32 П в сумі 142 306 грн, 3 % річних за період з 04 липня 2021 року по день ухвалення рішення суду в сумі 1450 грн 35 коп., інфляційні втрати за період з 04 липня 2021 року по день ухвалення рішення суду в сумі 1563 грн 37 коп. та проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 04 липня 2021 року до дня ухвалення рішення суду в сумі 3938 грн 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» судовий збір у сумі 1135 грн.

Повернути на користь Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого 19 серпня 2021 року на підставі платіжного доручення № 16499 на суму 2270 грн, тобто, у розмірі 1135 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Сумихімпром», адреса: 40003, м. Суми, вул. Харківська, п/в 12, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 09 листопада 2021 року.

Суддя А.С. Северинова