ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/786/21 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 304010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Стецюк М.А.

та сторін: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Іванкевича О.Я., представника відповідача ТзОВ ФК Довіра та Гарантія - адвоката Позднякова П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №607/15760/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року, ухваленого суддею Ромазаном В.В., повний текст якого складений 02 квітня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Дельтабанк Кадирова Владислава Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, державний реєстратор Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісік Сергій Васильович про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В:

у липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Дельтабанк Кадирова Владислава Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, державний реєстратор Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісік Сергій Васильович про визнання недійсним Договору №667/К купівлі-продажу майнових прав від 11 липня 2018 року, укладеного між ТзОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія та ПАТ Дельта Банк, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., за реєстровим №678; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46548959 від 19 квітня 2019 року, прийнятого державним реєстратором Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісіком С.В.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 26 березня 2008 року між АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 70 800 доларів США, що еквівалентно 357 540 грн., із сплатою 12,40% річних за користування кредитними коштами із строком погашення кредиту до 25.03.2038 року. 08 грудня 2011 року між ПАТ УкрСиббанк та ПАТ Дельта Банк було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними коштами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором відповідно до якого, АТ УкрСиббанк передає (відступає) АТ Дельта Банк право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. ОСОБА_1 отримав від ТзОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія вимогу від 10.05.2019 року про те, що 11.07.2018 року між зазначеною фінансовою компанією та ПАТ Дельта Банк укладено договір №667/К купівлі-продажу майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., за яким право грошової вимоги за кредитним договором від 26.03.2008 року та права Іпотекодержателя за договором іпотеки перейшло до ТОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія. Також, позивачу стало відомо, що 17.04.2019 року ТзОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія набуло права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотечного договору. Вважає, що оскільки, ПАТ Дельта Банк не надав позивачу доказів про те, що останній мав законні права продавати майнові права на право вимоги за кредитним договором у тій сумі боргу, якої фактично не існує, а тому продав новому кредитору права, власником яких не був сам. Відтак, позивач вважає, що договір від 11.07.2018 року грубо порушує приписи законодавства України, а тому його слід визнати недійсним. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна за №171093378 від 20.06.2019 року власником квартири АДРЕСА_1 , яка раніше належала позивачу, став відповідач ТзОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія. Як на підставу виникнення права власності вказано вимогу про усунення порушень ТзОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія; договір купівлі-продажу майнових прав №667/К від 11.07.2018 року, договір іпотеки від 26.03.2008 року. Проте, зазначив, що повідомлення про наміри відповідачів щодо укладення договору купівлі-продажу майнових прав №667-К він не отримував. Вимоги про усунення позивачем умов чи порядку повернення коштів за кредитним договором №0 від 26.03.2008 року йому не вручали. Станом на момент укладення спірного договору ПАТ Дельта Банк перебувало у процесі припинення. Згідно з даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно вказаної квартири наявні численні заборони та арешти, тому позивачу залишається незрозумілим, яким чином між відповідачами було укладено договір №667/К купівлі-продажу майнових прав. Також у поданому позові позивач звернув увагу, що під час вчинення спірної реєстраційної дії не було взято до уваги дію Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, який є підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та проводять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Дельтабанк Кадирова Владислава Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, державний реєстратор Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісік Сергій Васильович про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісіка Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46548959 від 19 квітня 2019 року про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія права власності на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 31253305).

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Дельта банк на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) 40 копійок, тобто, по 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок, із кожного, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2019 року, якою заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та відчуження відносно нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 67,4 кв.м., житловою 36,9 кв.м.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року у справі за №607/15760/19 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що воно ухвалено із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, судом не повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ТзОВ ФК Довіра та Гарантія зазначило, що судом першої інстанції встановлено, що Товариством було направлено на адресу боржника вимогу № 43465 від 20 серпня 2018 року, яку ним отримано 04 вересня 2018 року, в якій зазначено, що в зв`язку з виникненням прострочення виконання основного зобов`язання Товариством буде звернуто стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, якщо боржником не буде виконано основне зобов`язання протягом 30 днів. Однак, останній вимогу кредитора не виконав, у відповідь на вимогу кредитора не надав жодної пропозиції щодо необхідності узгодження оцінки предмета іпотеки чи будь-яких інших дій. При цьому, у відповідності до положень ч.5 ст.37 ЗУ Про іпотеку, на які суд посилається, іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Тобто, дана стаття не встановлює обов`язок для кредитора узгоджувати вартість предмета іпотеки з боржником, а лише визначає право боржника на отримання перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог. Також вказують, що для здійснення державної реєстрації права власності на іпотечне майно, ТзОВ ФК Довіра та гарантія надало державному реєстратору всі документи, зазначені у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України №1127 та ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому, всі дії державного реєстратора були законними. Зазначають, що ринкова вартість предмета іпотеки складала 230 000 гривень при сумі заборгованості 3 918 519,65 гривень, тож будь-які підстави повідомляти іпотекодавця про оцінку майна та відсутність перевищення забезпечених іпотекою вимог не було. Відповідно до п.7 ст.24 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яка вказує, що жодний арешт, накладений на підставі постанови державного виконавця не був перешкодою для проведення державної реєстрації. Також те, що станом на момент проведення державної реєстрації положення ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не діяли в цілому. Посилаються на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що предмет іпотеки використовується, як місце постійного проживання позичальника.

ОСОБА_1 , Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Дельта банк Кадиров Владислав Володимирович, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, державний реєстратор Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісік Сергій Васильович своїм правом на відзив не скористалися.

У судовому засіданні представник ТзОВ ФК Довіра та Гарантія - адвокат Поздняков П.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Іванкевич О.Я. апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Дельтабанк в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, державний реєстратор Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісік Сергій Васильович в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується Довідками про доставку електронного листа, а також, від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 26 березня 2008 року між АКІБ УкрСиббанк (правонаступником якого є ПАТ Дельта Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (том 1, а.с. 17-20).

Відповідно до п.1.1. зазначеного кредитного договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, долар США в сумі 70 800,00, що еквівалентно 357 540 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати і повернути Банку кошти (кредит) та сплатити плату за кредит. Пунктом 1.4 зазначеного договору передбачено, що вказаний споживчий кредит надається позичальнику для його особистих потреб - купівлю квартири.

У порядку забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 26 березня 2008 року, між ОСОБА_1 та АКІБ УкрСиббанк, укладено договір іпотеки, посвідчений 26.03.2008 року приватним нотаріусом Магдич О.О., на підставі якого в іпотеку було передано двокімнатну квартиру за номером АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 21-22).

Підпунктами 4.2.1, 4.2.2., 4.2.3, 4.2.4 пункту 4.2 зазначеного іпотечного договору обумовлено, що іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України Про іпотеку; з інших, передбачених законодавством України, підстав.

Підпунктами 5.2.1, 5.2.2 пункту 5.2 зазначеного договору Іпотеки передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України Про іпотеку; - отримання Іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України Про іпотеку.

08 грудня 2011 року між ПАТ УкрСиббанк та ПАТ Дельта Банк укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., відповідно до якого право грошової вимоги за вказаним кредитним договором №0 від 26 березня 2008 року та права Іпотекодержателя за зазначеним договором іпотеки перейшло до ПАТ Дельта Банк.

11 липня 2018 року між ТзОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія та ПАТ Дельта Банк укладено договір №667/К купівлі-продажу майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., відповідно до якого право грошової вимоги за вказаним кредитним договором №0 від 26 березня 2008 року та права Іпотекодержателя за зазначеним договором іпотеки перейшло до ТзОВ ФК Довіра та гарантія (том 1, а.с. 171-173).

ТзОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія надіслала ОСОБА_1 вимогу за №43465 від 20.08.2018 року, згідно якої останнього повідомлено про те, що 11.07.2018 року між ТзОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія та ПАТ Дельта Банк укладено договір №667/к купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 28.03.2008 року та права Іпотекодержателя за договором іпотеки перейшло до ТзОВ ФК Довіра та гарантія. Враховуючи наявну заборгованість за кредитним договором, ТзОВ ФК Довіра та гарантія має намір набути право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , а тому, запропонувало позивачу на протязі 30 днів з моменту отримання вимоги виконати основне зобов`язання за кредитним договором, а у випадку невиконання, матиме наслідком застосування заходів для задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом набуття у власність предмета іпотеки, за наступною реєстрацію права щодо зміни власника в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або укладення з будь-якою особою договору купівлі-продажу предмету іпотеки від імені Іпотекодержателя (том 1, а.с. 174).

Зазначену вимогу 25.08.2018 року було надіслано на адресу проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 , що підтверджено описом вкладень у цінний лист, а також списком поштових відправлень (том 1, а.с. 175).

Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 отримано зазначену вимогу 04.09.2018 року (том 1, а.с. 175 зворотня сторона).

Згідно із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна за №247101048 від 05.03.2021 р., власником квартири АДРЕСА_1 є ТзОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія, (том 2, а.с. 106-108).

Підставою виникнення державної реєстрації були:

- вимога про усунення порушень, серія та номер: 43465 від 20.08.2018 р. ТзОВ Фінансова компанія Довіра та гарантія;

- договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: 667/К, виданий 11.07.2018 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Атиповою І.В.;

- договір іпотеки від 26.03.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Магдич О.О.

Підставою для внесення зазначеного запису слугувало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46548959 від 19 квітня 2019 року державного реєстратора Білобожницької сільської ради Чортківського району Іванісіка С.В.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем - ТзОВ Довіра та гарантія не надано доказів, які б підтверджували проведення оцінки іпотечного майна відповідним суб`єктом оціночної діяльності на момент його набуття у власність, не направлено ОСОБА_1 даних щодо оцінки предмету іпотеки, внаслідок чого останній не зміг висловити своє згоду із ним. Крім того, на момент звернення стягнення на предмет іпотеки (згідно з даними витягу стосовно спірної квартири) були наявні заборони та арешти на спірний об`єкт нерухомості, зокрема, постанови державних виконавців Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 07.04.2014 року та від 08.02.2016 року про арешт вказаного нерухомого майна, у зв`язку з чим, державний реєстратор не мав права вчиняти реєстрацію права власності за іпотекодержателем. Також, суд врахував, що під час вчинення спірної реєстраційної дії не було взято до уваги дію Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, згідно якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави та/або предметом іпотеки за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, якщо у власності не знаходиться інше нерухоме майно та загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв.м для квартири.

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції повністю погоджується, оскільки вірно застосовано норми матеріального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1 Закону України Про іпотеку іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України Про іпотеку).

Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, зокрема, статтями 35-37 Закону України Про іпотеку №898-IV.

За змістом статті 36 Закону України Про іпотеку сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Частиною п`ятою статті 37 Закону України Про іпотеку визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Статтею 12 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні унормовано, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Пунктом 56 Національного стандарту № 1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав, затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440, передбачено, що звіт про оцінку майна має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Відповідачем лише в суді апеляційної інстанції долучено до апеляційної скарги Звіт про оцінку майна №2421 від 05 березня 2019 року, в якому не наведено відповідних пояснень про неможливість особистого огляду об`єкта дослідження, не зазначені обґрунтування застережень та припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огяду, що є порушення пункту 56 Національного стандарту № 1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2019 року у справі №211/2171/15-ц.

Крім цього, як видно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що інформація про вартість майна, зокрема спірної квартири, за якою відбулося зарахування вимог, відсутня (т.2, а.с.106-108).

Суду першої інстанції також не надано доказів, які б підтверджували проведення оцінки іпотечного майна на момент набуття у власність, доказів про направлення ОСОБА_1 даних щодо оцінки предмету іпотеки, внаслідок чого останній не зміг висловити свою незгоду із нею.

Отже, колегія суддів вважає, що відсутність оцінки предмету іпотеки на момент переходу права власності свідчить про порушення проведеної державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

Тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що товариством під час реєстрації спірної квартири були дотримані вимоги діючого законодавства в частині проведення оцінки майна.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, згідно з частиною тринадцятої статті 15 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17 жовтня 2013 року (далі Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 8, 13 Порядку).

Відповідно до пункту 15 Порядку під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема, серед інших і щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме: з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №247101048 від 05 березня 2021 року, в якій вказано, що на двокімнатну квартиру, загальною площею: 67,4 кв.м., житловою площею: 36,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , було накладено чотири рази арешт: номер запису про обтяження 5129146, на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2014 року, справа №607/3757/14-ц; номер запису про обтяження 5452200, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої Першим відділом ДВС ТМУЮ від 07 квітня 2014 року; номер запису про обтяження 13142647, на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2016 року, справа №607/19669/15-ц; номер запису про обтяження 13162299, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої Першим відділом ДВС ТМУЮ від 08 лютого 2016 року (том 2, а.с. 106-108).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій поки таке обтяження не буде зняте, тому є безпідставними доводи заявника, що відповідно до п.7 ст.24 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що жодний арешт, накладений на підставі постанови державного виконавця не був перешкодою для проведення державної реєстрації..

Крім цього, Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

У випадку, якщо квартира позивача, яка є предметом іпотеки підпадає під критерії визначені у пункті 1 статті 1 Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, на неї не може бути примусово звернуто стягнення, у тому числі і шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем у порядку статті 37 Закону України Про іпотеку, що є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на зазначену квартиру за іпотекодержателем.

Судом встановлено, що позивач отримав споживчий кредит в іноземній валюті для придбання спірної квартири, загальна площа якої складає 67,4 кв.м. Вказану квартиру позивач використовує для свого постійного місця проживання та членів своєї сім`ї. Згідно із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна за №247101048 від 05.03.2021 р., у власності ОСОБА_1 відсутнє інше нерухоме майно.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті в даному випадку підлягає застосуванню у разі звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 12 липня 2021 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року слід поновити.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2021 року.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді