КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Довогополій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М.,

у цивільній справі №753/21285/2020 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гришаєва Ірина Вікторівна, про визнання договору дарування недійсним.

в с т а н о в и л а :

У грудні 2020 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 03 грудня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В., зареєстрований в реєстрі за №2240 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з підстав його фіктивності, без наміру створення правових наслідків у відповідності до положень ст. 234 ЦК України

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Обґрунтовуючи заяву тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по вказаній справі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви щодо забезпечення позову, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Учасники справи про день і час її розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. У судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів, щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір. На забезпечення виконання боржником кредитних зобов`язань, 15 квітня 2014 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року у справі № 753/11686/15-ц, стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» 217844,90 доларів США - заборгованість за кредитним договором №066-2008-952 від 15 квітня 2008 року;

стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» 217844,90 доларів США - заборгованість за кредитним договором №066-2008-952 від 15квітня 2008 року.

У решті позову відмовлено.

01 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №63174434 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 217 844,90 доларів США. Винесені постанови про арешт коштів та арешт майна боржника.

У ході виконавчого провадження, на підставі отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державним виконавцем було з`ясовано, що боржнику ОСОБА_1 на праві власності належало наступне нерухоме майно - квартира, загальною площею - 106,7 кв.м., житловою площею - 54,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, згідно Інформаційної довідки №228969542 від 21 жовтня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, позивачу стала відомо, що 03 грудня 2015 року ОСОБА_1 відчужено квартиру, загальною площею - 106,7 кв.м., житловою площею - 54,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом укладення договору дарування (серія та номер: 2240) від 03 грудня 2015 року на ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції вказував на відсутність обґрунтування заяви про забезпечення позову, а відтак і реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись з апеляційною скаргою, банк вказував на те, що в поданій заяві про забезпечення позову АТ «Універсал Банк» однією з підстав необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначав саме факт відчуження об`єкта нерухомого майна після відкриття провадження у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором №066-2008-952 від 15 квітня 2008 року в сумі 217 844,90 доларів США.

Дана обставина свідчить, що правочин було вчинено саме з метою ухилитись від виконання майбутнього судового рішення, без наміру створення правових наслідків, обумовлених договором дарування.

Крім того, додатковим підтвердженням недобросовісності ОСОБА_1 , апелянт вважав вчинення правочину між близькими особами (родичами), а тому направленість дій сторін договору дарування на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок грошового зобов`язання, шляхом звернення стягнення на майно в порядку виконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

Вказані дії ОСОБА_1 свідчать про потенційно наявну можливість подальшого переходу права власності на зазначене нерухоме майно до третіх осіб, з метою уникнення відповідальності перед кредитором щодо погашення існуючої заборгованості.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Достатньо обгрутнованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після паред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без надання відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про можливість забезпечення позову, суд має встановити факт реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно до матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір дарування був укладений 03 грудня 2015 року, тобто задовго до звернення заявника в суд з заявою щодо забезпечення позову.

Крім того, договір дарування від 03 грудня 2015 року укладений між ОСОБА_1 1976 року народження та ОСОБА_3 2007 року народження. Тобто заявник (АТ «Універсал Банк») звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову фактично ставить питання про накладення арешту на майно неповнолітньої особи - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів вважає, що скаржником при зверненні до суду не було взято до уваги те, що для відчуження майна неповнолітнього встановлено окремий порядок, а саме указана дія потребує згоди органу опіки та піклування, що спростовує посилання банку на потенційну наявність можливісті подальшого переходу права власності на зазначене нерухоме майно до третіх осіб, з метою уникнення відповідальності перед кредитором щодо погашення існуючої заборгованості.

При цьому, слід також зазначити, що відповідно до положень ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена можуть захищати у суді відповідно їх батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Враховуючи, що банком ставиться питання про визнання договору дарування недійсним, то відповідно і ОСОБА_1 не можна вважати особою, що здійснює представництво неповнолітнього у відповідності до положень ст. 59 ЦПК України при вирішенні питання щодо забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 368, 372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2021 року

Суддя-доповідач:

Судді: