Справа № 685/1288/21
Провадження № 2/685/310/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполі

справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, Теофіпольський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

встановив:

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи його тим, що 03 серпня 2021 року державним виконавцем Теофіпольського РВ ДВСЦентрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кв?ятківським В.В. було винесено постанову про звернення стягнення на зарплату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з утриманням з її пенсії 20% щомісячно в рахунок погашення боргу в загальній сумі 25118,36 грн на підставі виконавчого напису №52055, вчиненого 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з неї заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» в сумі 22565,60 грн. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса №52055 від 24.05.2021 року про стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «Веллфін» в сумі 22565,60 грн вчинено приватним нотаріусом Грисюк О.В. з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому він має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Зазначила, що вона в ТОВ «Веллфін» ніколи кредитів не отримувала і жодних зобов`язань перед цим товариством вона не має, нею не було отримано письмової вимоги (повідомлення) ні від відповідача, ні від приватного нотаріуса, а тому вона не визнає розмірів заборгованості, нарахованої ТОВ «Веллфін», у тому числі відсотків та комісії, оскільки вона була позбавлена будь-якої інформації зі сторони стягувача щодо кредитних зобов`язань. У зв`язку з тим, що вона не знала про стан розрахунків за кредитним договором, вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Веллфін», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Зазначила, що відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Так, постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: а) оригінал кредитного договору; б)засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, приватний нотаріус не мала правових підстав вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, якого не існує, а також такий документ не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. При цьому нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.3 глави 16 розділу II вищевказаного Порядку). В своєму листі від 25.06.2020року №5235/19.5.6/32-20 «Щодо вчинення виконавчих написів» Міністерство юстиції України підтвердило, що «виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе». На підставі викладеного просить визнати виконавчий напис №52055, вчинений 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з неї заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» в сумі 25118,36 грн таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 1362 грн.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності.

Відповідач та треті особи, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до ст.128 ЦПК України, в суд не з`явилися, про причину неявки не повідомили, клопотань не подали. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 16.06.2021 року державним виконавцем Теофіпольського РВ ДВСЦентрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кв?ятківським В.В. було відкрито виконавче провадження №65818880 про примусове виконання виконавчого напису №52055, вчиненого 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з позивача заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» в сумі 225,65,60 грн. 03.08.2021 року державним виконавцем Теофіпольського РВ ДВСЦентрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кв?ятківським В.В. за виконавчим провадженням №65818880 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату пенсію, стипендію та інші доходи боржника з утриманням з пенсії позивача 20% щомісячно в рахунок погашення боргу. У виконавчому написі зазначено, що ОСОБА_1 є боржником ТОВ «Веллфін» за кредитним договором №639603 від 21.11.2018 року.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року №1172 (далі - Перелік).

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків п погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Таким чином, станом на 24.05.2021 року - день видачі виконавчого напису нотаріусом - виконавчий напис вчиняється на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Відповідно до ст. 12,13, 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки суду не надано доказів безспірності заборгованості та того, що кредитний договір, на підставі якого був вчинений виконавчий напис, посвідчений нотаріально, то суд прийшов до висновку, що у нотаріуса станом на 24.05.2021 було відсутнє право вчиняти виконавчий напис, тому вказаний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.18 ЦК України, ст.88 Закону «Про нотаріат», ст. 137, 140, 263-265 ЦПК України, районний суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, Теофіпольський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Виконавчий напис від №52055, вчинений 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» в сумі 25118,36 грнвизнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» на користь ОСОБА_1 1362 судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча