Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судових засідань Івашко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю безспірності зобов`язань, порушення процедури вчинення виконавчого напису, а саме, ненадіслання нотаріусом письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов`язань. Крім того, такий не був вчинений на нотаріально посвідченому договорі, без підтверджуючих документів.

Позивач у позовній заяві також просив витребувати від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича оригінали виконавчого напису, однак, вказане клопотання є необґрунтованим, не відповідає вимогам, передбаченим ч.2 ст.84 ЦПК України, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову не висловили.

Ухвалою суду від 30.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся судом належним чином.

Від відповідача, ТОВ «Фінансова компанія управління активами», 03.11.2021 до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, в якій відповідач позовні вимоги позивача визнав та просив стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 454,00 грн.

Також від відповідача разом із заявою про визнання позовних вимог надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді.

За ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

Оскільки позивач згоди на врегулювання спору за участю судді не надав та не звертався із відповідною заявою, врегулювання спору за участю судді не здійснювалося.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Способи захисту цивільних прав визначені у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Судом встановлено, що 26.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року №1172, вчинено виконавчий напис №238884, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу №2106 від 21.06.2021 відступлено право вимоги за кредитним договором №3383657 від 06.01.2021, укладеним між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , за період з 20.06.2021 по 26.06.2021 включно, у розмірі 4000грн. заборгованість за тілом кредиту; 9552грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 25грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 13577грн.

16.08.2021 старшим державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) Копрушаком Т.Є. відкрито виконавче провадження № 66511427 за вищевказаним виконавчим написом.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік).

Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 622 даний Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

В той же час постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищевказаного Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника.

Крім того, Переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, не передбачено надання нотаріусу для видачі виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості договорів про відступлення права вимоги одним кредитором іншому.

У своїй Постанові від 21 вересня 2021 року (справа 910/10374/17) Велика Палата Верховного Суду вказала, що «оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».

Суд також зазначає, що характер правовідносин, що склалась між боржником ОСОБА_1 та стягувачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами» жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості.

Так, у своїй постанові від 11.10.2018 у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд виклав наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

Аналогічна правова позиція міститься в ряді інших постанов Верховного Суду.

В супереч обов`язку доказування, відповідачем не надано суду доказів того, що позивач повідомлявся ним про розмір наявної заборгованості, а також про перехід до відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» із зазначенням нових реквізитів для сплати заборгованості.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За наведених обставин, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, при поданні позову позивачем сплачено 908 грн. судового збору, а тому позивачу слід повернути з державного бюджету 454 грн. - 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Крім цього, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 454 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 41, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 26.06.2021 року №238884, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу №2106 від 21.06.2021 відступлено право вимоги за кредитним договором №3383657 від 06.01.2021, укладеного між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , за період з 20.06.2021 по 26.06.2021 включно у розмірі 4000грн. заборгованість за тілом кредиту; 9552грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 25грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 13577грн.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 суму 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні) судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», ідентифікаційний код юридичної особи -35017877, місцезнаходження: 08200, Київська область, м.Ірпінь, вул.Стельмаха, буд. 9А, оф. 203.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Мала Житомирська, буд.6/5.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ), ідентифікаційний код юридичної особи -35045459, місцезнаходження: 88000, м.Ужгород, вул.Заньковецької, 10.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник