"08" листопада 2021 р.
Справа №642/5871/21
Провадження № 2/642/2107/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого- судді Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря- Мананкової І.В.,

представника позивача - Ісаєвої К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

3-і особи- приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович,

встановив:

Адвокат Ісаєва К.О. - представник позивача ОСОБА_1 , діючи від імені останнього, звернулась 01.09.2021 до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 12.06.2021 № 74230 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованості в розмірі 40 135, 60 грн., за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків за договором факторингу №2 від 21.12.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс», а правонаступником останньої на підставі договору факторингу № 21-12.2020 від 21.12.2020 є ТОВ «Вердикт Капітал». Також просила стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. за подачу позовної заяви, 454 грн.- за подачу заяви про забезпечення позову. Також зазначила, що орієнтовний розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу складає 10 000 грн.

Ухвалою суду від 2 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача послалась на те, що правові підстави для вчинення вказаного виконавчого напису відсутні, вчинений з порушенням положень ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5,а також Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затв. Постановою К;МУ№ від 29.06.199 № 1172. Так, вказаний Перелік в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, що також підтверджено висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у цивільних справах в аналогічних правовідносинах. Позивач наприкінці травня 2021 року засобами поштового зв`язку отримав від відповідача претензію за № 14975005 від 25.05.2021 р., з якої вбачається, що 26.02.2016 р. між позивачем та АТ «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого наразі є відповідач відповідно до договору факторингу № 21-12/20 від 21.12.2020 р., було укладено кредитний договір № 630373065 про відкриття кредитної лінії, відповідно до якої АТ «Альфа-Банк», нібито, надав позивачу грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Відповідач письмово вимагав погашення заборгованості, яка нібито виникла за кредитним договором № 630373065 від 26.02.2016 р., розмір якої на момент направлення претензії станови 39 485,60 гри. Однак, зазначені Відповідачем обставини не відповідають дійсності. В 2016 р. між позивачем та АТ «Альфа-Банк» було укладено два договори про надання банківських послуг щодо відкриття двох карткових рахунків та їх обслуговування з встановленням кредитних лімітів: по картковому рахунку, відкритому 19.11.2016 - 17 600 грн., по картковому рахунку, відкритому 26.02.2016 р. - 18 600 грн. Невстановленими особами шахрайським шляхом було незаконно здійснено списанням кредитних коштів із зазначених карток Позивача на загальну суму 36 354,24 грн., тому позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова у справі № 642/1163/18 від р., залишеного без змін постановою Харківського апеляційного суду від р., стягнуто з АТ «Альфа-Банк» грошові кошти в розмірі 36 354,24 грн. та пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за період з 09.12.2017 р. по р. у сумі 3 652,72 грн. Зазначене рішення було виконано АТ «Альфа-Банк», що додатково підтверджується листом Начальника відділу Шевченківського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮУ за № 35284 від 23.02.2021 р.

Більше того, відповідно до виписок по банківському рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.01.2020 по 04.03.2021, банківському рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.01.2020 по 04.03.2021, вбачається, що у позивача відсутня будь-яка заборгованість перед АТ «Альфа-Банк» станом на 04.03.2021 р. Згідно з правовою позицію, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, у позивача на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису (12.06.2021 р.) була відсутня будь-яка заборгованість перед АТ «Альфа-Банком», правонаступником якого наразі є відповідач, за кредитним договором № 630373065 від 26.02.2016 в розмірі 40 135,60 грн., яка утворилися нібито за період з 21.12.2020 по 25.05.2021. Ніякого кредитного договору № 630373065 від 26.02.2016 позивач з АТ «Альфа-Банк» ніколи не підписував. Крім того, кредитний договір № 630373065 від 26.02.2016 р., на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, а тому вбачається недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, і змісту виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі, зокрема, пункту 2 Переліку. Тобто, на момент вчинення виконавчого напису, нотаріус застосував нечинний пункт Переліку, який був визнаний незаконним та скасований згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що строк платежу за кредитним договором № від 26.02.2016 р. настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться з період з 21.12.2020 по 25.05.2021, тобто після відступлення права вимоги, зміст та характер якого позивачу не відомий та оспорюється останнім. До того ж нотаріус не з`ясував конкретного моменту настання вимоги за кредитним договором.

Ухвалою суду від 2 вересня 2021 року за клопотанням представника позивача в порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 74230, вчиненого 12.06.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованості за кредитним договором в розмірі 40 135, 60 грн., виконання якого здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В., виконавче провадження № 66340857.

Ухвалою суду від 4 жовтня 2021 року за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни та у ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» документи, які стали підставою для вчинення виконавчого напису № 74230 від 12.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 40 136, 60 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капитал».

Ухвалою суду від 4 жовтня 2021 року повернуто відповідачу ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву без розгляду, та надано відповідачу 5-денний строк з дня отримання копії вказаної ухвали для подачі суду належним чином оформленого відзиву на позов, копію якого з копіями доданих документів слід направити позивачу, та надати суду документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву на позов позивачу, відповідно до положень ст. 178 ЦПК України.

28 вересня 2021 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» направив суду поштою відзив на позовну заяву, в якому просив в позові відмовити, посилаючись на те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з дотриманням норм законодавства, зокрема, Закону «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2021 № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Приватному нотаріусу були надані всі необхідні для вчинення виконавчого напису документи, а тому заборгованість боржника визнається безспірною.

28 вересня 2021 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» направив суду поштою клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому він фактично просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, посилаючись на відсутність належних доказів в обґрунтування вказаних вимог, та завищення вартості послуг адвоката. Та, він зазначив, що виходячи з розміру середньої заробітної плати в Харківській області, яка складала в липні 2021 року 12 374 грн, заробітна плата за один робочий день складає 562 грн, половина дня 281 грн., тому витрати на правову допомогу з урахуванням витраченого адвокатом часу може складати 281 грн., а ні 10 000 грн. у справі незначної складності. Також зазначив, що документів на підтвердження оплати послуг адвоката в розмірі 10 000 грн. суд не надано.

Представник позивача Ісаєва К.О. в судовому засіданні просила позов задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору у загальній сумі 1 362 грн .та витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 10 000 грн.

.

Представник відповідача, 3-і особи- 3-і особи- приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. 3-і особи письмових пояснень суду не надали.

Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та відповідач ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» витребувані судом документи, які стали підставою для вчинення виконавчого напису № 74230 від 12.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 40 136, 60 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капитал», згідно з ухвалою суду від 4 жовтня 2021 року на час розгляду справи суду не надали.

Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та правовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів, у відсутності нез`явившихся учасників справи.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08.08.2019 у справі № 642/1163/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 36 354, 24 грн. шляхом їх перерахунку на карткові рахунки останнього, відкриті в АТ «Альфа-Банк», а саме:; № НОМЕР_3 . - 19 962,80 грн.; № НОМЕР_4 , - 16 391,44 грн. , а також пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за період з 9 грудня 2017 року по 16 березня 2018 року у сумі 3 562,72 грн.) шляхом їх перерахунку на один з його карткових рахунків, відкритих в АТ «Альфа-Банк».

Постановою Харківського апеляційного суду від08.01.2020 вказане рішення залишено без змін.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08.08.2019 набрало законної сили.

Згідно з копії листа № 35284 від 23.02.2021 начальника Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адресу ОСОБА_3 на звернення останнього від 29.01.2021, на виконанні відділу перебувало виконавче провадження ВП №61478187 з виконання виконавчого листа № 642/1163/18 від 22.01.2020 Ленінського районного суду м.Харкова про стягнення з АТ «Альфа-Банк» боргу в сумі 36 354, 24 грн. на користь ОСОБА_1 , яке було відкрито 10.03.2020. 11.03.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з виконанням рішення суду у повному обсязі до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, шляхом перерахування грошових коштів стягувачу на зазначені в рішенні суду рахунки.

ТОВ «Вердикт Капітал» направив на адресу ОСОБА_1 претензію № 14975005 від 25.05.2021 про сплату заборгованості за кредитним договором № 630373065 від 26.02.2016,у кладеним останнім з АТ «Альфа-банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» за договором факторингу № 2 від 21.12.2020, а правонаступником останнього є ТОВ «Вердикт Капітал» за договором факторингу № 21-12/20 від 21.12.2020.

04.06.2021 позивач ОСОБА_1 направив на адресу ТОВ «Вердикт Капітал» відповідь на претензію, в якому зазначив про відсутність будь-якої заборгованості з посиланням на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08.08.2019 у справі № 642/1163/18 за його позовом стягнуто з АТ «Альфа-Банк» грошові кошти в розмірі 36 354,24 грн. та пеню. у сумі 3 652,72 грн., у зв`язку з чим йому видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження Шевченківським районним відділом ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 6147818.

12.06.2021 приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна вчинила виконавчий напис№ 74230 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованості в розмірі 40 135, 60 грн., за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків за договором факторингу №2 від 21.12.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс», а правонаступником останнього на підставі договору факторингу № 21-12.2020 від 21.12.2020 є ТОВ «Вердикт Капітал».

У виконавчому напису зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 21 грудня 2020 року по 25 травня 2021 року. Сума заборгованості складає 39 485, 60 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 36 161, 09 грн., за комісією, несплаченим відсоткам за користування кредитом, строкової заборгованості і за сумою кредиту 0, 00 грн; строкової заборгованості за комісією 3 324, 51 грн, за штрафами і пенями -0,00 грн, за вчинення виконавчого напису стягнута плата в розмірі 650,00 грн., яка підлягає стягненню з боржника. Загальна сума, що підлягає стягненню, складає 40 135,60 грн.

На виконання вказаного виконавчого напису постановою від 02.08.2021 приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. відкрив виконавче провадження №66340857 та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивачки.

Представник позивача надала суду копію Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Аль фа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк ОСОБА_1 від 26.02.2016, підписану співробітником Банку та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Звертаючись до суду з вищевказаним позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню позивач зазначає, що такий порушує його законне право на захист своїх законних прав та інтересів, оскільки вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5 та 6статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

Відповідно до п. 19ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.4, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Відтак вказана норма «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» застосуванню не підлягала, оскільки була визнана незаконною та нечинною.

В той же час, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 299/1160/16-ц, провадження № 61-22900св18).

Крім цього, слід зазначити, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність.

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Відповідно до ч.3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження наявності підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення заборгованості, надані позивачем докази не спростовані.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вказане відповідає правовим висновкам, викладеним в Постанові Велика Палата Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17.

Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача Ісаєва К.О. подала суду клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

При розгляд вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу розмірі 10 000 грн. суд виходить з такого.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 уклав з адвокатом Ісаєвою К.О. договір про надання правової (правничої) допомоги №2/08-21 від 30.08.2021, предметом якого є надання правової допомоги з захисту прав та законних інтересів та здійснення представництва Клієнта з питання визнання виконавчого напису № 74230 від 12.06.2021 таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з додатковою угодою №1 до вказаного договору від 30.08.2021 сторонами визначено розмір адвокатського гонорару у фіксованому розмірі 10 000 грн., який охоплює оплату усього обсягу правової допомоги за вказаним договором у по справі у суді першої інстанції до прийняття рішення судом першої інстанції.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Посилання представника відповідача на те, що при вирішенні питання щодо розміру витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню, слід виходити з середньої заробітної плати по Харківській області, не відповідає вимогам законодавства, зокрема, наведеним нормам цивільно-процесуального законодавства України та положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Щодо співмірності витрат на правову допомогу суд враховує критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Оскільки розмір гонорару встановлений сторонами у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, а отже є визначеним, передбачене ч.3 ст. 137 ЦПК України подання детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом не потребується. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеному у постанові від 28.1012.2020 по справі № 640/Ї18402/19.

Враховуючи складність справи, яка є незначною, та наданих адвокатом послуг,значення справи для позивача, яка також визначається сумою, на яку вчинено виконавчий напис, а саме 40 135, 60 грн., затрачений адвокатом час на надання послуг та їх обсяг, участь адвоката в судовому засіданні, суд вважає, що заявлені вимоги не співмірні з наданими послугами, вартість послуг є завищеною, та наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу за клопотанням представника відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, в сумі 2 500 грн., що відповідатиме обсягу наданих послуг.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд при вирішенні питання розподілу судових витрат присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн. за подачу позовної заяви згідно ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір, а також в розмірі 454,00 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, а всього у сумі 1 362,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2-4, 89, 141, 259, 265, 263-265, 272, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 74230, про стягнення з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б) заборгованості за кредитним договором в розмірі 40 135, 60 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 )витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 362 грн. (одну тисячу триста шістдесят дві грн. 00 копійок), а також витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок)

В іншій частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення буде складено 8 листопада 2021 року.

Суддя Л.Л. Шрамко