КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 382/52/21 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9704/2021Головуючий у суді першої інстанції - Кисіль О.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернулося до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 17.02.2016 року у розмірі 38 795 грн. 65 коп. станом на 16.12.2020 року та судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 17.02.2016 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, та у подальшому, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 23.01.2019 року, отримав карту типу "Преміальна карта World Black Edition" з кредитним лімітом до 200 000 грн. 00 коп.

Разом з тим, зазначав, що незважаючи на виконання банком своїх зобов'язань за договором, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 16.12.2020 року року мав перед банком заборгованість у загальному розмірі 38 795 грн. 65 коп., з яких: 35 029 грн. 84 коп. - заборгованість за кредитом; 1 601 грн. 78 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2 164 грн. 03 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" 4 939 грн. 07 коп. заборгованості за кредитним договором, а також 295 грн. 10 коп. судових витрат по сплаті судового збору (а.с. 105-114).

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Так, в обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні заборгованості за тілом кредиту у розмірі 30 323 грн. 50 коп., оскільки відповідачем не надано жодних доказів повернення фактично отриманих та використаних кредитних коштів, а також не спростовано наявних у матеріалах справи розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку.

Також, зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що сторони узгодили розмір відсоткової ставки за користування кредитом (37,1 % річних) та при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту (74,4 % річних) у паспорті споживчого кредиту від 23.01.2019 року (а.с. 118-121).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 03.06.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву та призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи (а.с. 133-135).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 17.02.2016 року та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує у повному обсязі та станом на 16.12.2020 року мав перед банком заборгованість у загальному розмірі 38 795 грн. 65 коп., з яких: 35 029 грн. 84 коп. - заборгованість за кредитом; 1 601 грн. 78 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2 164 грн. 03 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

При цьому, на підтвердження погодження умов договору АТ «Приватбанк» надано до матеріалів позовної заяви копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідку про видані картки та паспорт споживчого кредиту.

Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.02.2016 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ "ПриватБанк", а 23.01.2019 року - паспорт споживчого кредиту, в якому містяться: основні умови кредитування; інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткова інформація тощо.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, з матеріалів справи не вбачається, з якими самими Умовами та правилами відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що анкета-заява містить відомості, які б вказували, зокрема, на: прохання відповідача отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку; домовленість сторін про розмір кредитного ліміту та розмір відсотків за користування кредитом, підтвердження видачі позивачем та одержання відповідачем певної кредитної картки, порядок нарахування відсотків, домовленості сторін про розмір відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України, порядку нарахування неустойки.

Також, зі змісту Паспорту споживчого кредиту від 23.01.2019 року вбачається, що останній містить тарифи щодо таких типів кредитних продуктів - "Platinum", "MC World Elite", "Visa Elite", "Visa Infinite", "MC World Black Edition", які містять різні відсоткові ставки для таких карт.

У той же час, позивачем не доведено, яку саме картку отримав відповідач із даного переліку, а підписана останнім Анкета-заява не містить умов про те, що Паспорт споживчого кредиту є складовою договору про надання банківських послуг.

Крім того, як випливає із застереження, що міститься у Паспорті споживчого кредиту від 23.01.2019 року, інформація про загальну вартість кредиту є орієнтовною, а використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. При цьому, інформація, викладена в документі, зберігає чинність і є актуальною 15 днів, а саме у межах пільгового періоду, де процентна ставка відповідно складає 0,00001 % річних.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що паспорт споживчого кредиту від 23.01.2019 року не може розцінюватись як погоджені сторонами умови договору про надання банківських послуг, та, як наслідок, інформація щодо істотних умов кредитування, викладена в паспорті споживчого кредиту, не може братись судом за основу при розрахунку наявної заборгованості відповідача перед позивачем.

При цьому, у редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року, згідно до п. 2.1.1.2.12, Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які,у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 74,4 % - для преміальних карток: Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature.

Разом з тим, з наданого Банком до суду розрахунку вбачається, що станом на 26.03.2020 року процентна ставка - 3,1 %, процентна ставка при порушенні умов кредитування - 3,1 %, процентна ставка на прострочений кредит - 37,2 %, процентна ставка на прострочений кредит згідно ст. 625 - 74,4 %; станом на 01.08.2020 року процентна ставка - 3 %, процентна ставка при порушенні умов кредитування - 3 %, процентна ставка на прострочений кредит - 36 %, процентна ставка на прострочений кредит згідно ст. 625 - 60 % (а.с. 8-9).

Тобто, оскільки банк, всупереч вимог закону, на власний розсуд, без погодження з відповідачем змінив розмір відсоткової ставки за користуванням кредитними коштами, правильним є висновок суду першої інстанції про те, розмір процентної ставки, її збільшення/зменшення та сплата процентів не врегульовані умовами кредитного договору.

У свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Водночас, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 706 грн. 34 коп., виходив з того, що саме ця сума була фактично отримана та використана відповідачем.

Разом з тим, згідно з наявними у матеріалах справи розрахунком заборгованості та випискою по картковому рахунку сума фактично отриманих та використаних відповідачем кредитних коштів становить 35 029 грн. 84 коп., з яких: 30 232 грн. 50 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 4 706 грн. 34 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Будь-яких доказів, які б підтверджували повернення коштів у вказаному розмірі та/або спростовували наявні у матеріалах справи розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку, відповідачем не було надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в силу вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кредитні кошти саме у розмірі 35 029 грн. 84 коп., як фактично отримана сума кредитних коштів.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

При цьому, у відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже,встановивши, що позивачем фактично були отримані та використані кредитні кошти, а збільшення розміру процентної ставки не врегульовано умовами кредитного договору, судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до спірних правовідносин положення ст. 1048 ЦК України, проте не вірно проведено розрахунок процентів, виходячи з невірно визначеної ним суми заборгованості за кредитом.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про перерахунок стягнутої суми процентів за користування кредитними коштами, виходячи з суми заборгованості за кредитом у розмірі 35 029 грн. 84 коп.

Розрахунок відсоткових коштів за несвоєчасне виконання зобов`язання відповідачем за період з 26.03.2020 року по 16.12.2020 року, на рівні облікової ставки Національного банку України, судом здійснюється за формулою [ Сума боргу] х [ Ставка (%)] /100% / 365 днів х[ Кількість днів ] = [Сума]:

- [35029,84] x [ 10 (%)] / 100% / 365 днів x [29 (з 26.03.2020 по 23.04.2020)] = [278,32]

- [35029,84]х [ 8 (%)] / 100% / 365 днів х [49 (з 24.04.2020 по 11.06.2020)] = [376,21]

- [35029,84] x [ 6 (%)] / 100% / 365 днів x [188 (з 12.06.2020 по 16.12.2020)] = [1082,57].

Таким чином, загальний розмір процентів за користування кредитними коштами, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 1737 грн. 10 коп.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, з огляду на те, що суд вірно встановив фактичні обставини справи та правильно застосував норми матеріального права, проте помилився з висновком про розмір заборгованості та, як наслідок, розмір відсотків, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду в частині розміру заборгованості та відсотків.

Оскільки колегія суддів змінює рішення в частині розміру заборгованості та відсотків, то підлягають перерозподілу й судові витрати, а саме: з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 150 грн. 82 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог (2270 х (36 760,94/38 795,65) х 100) /100).

Крім того, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 226 грн. 24 коп.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) фактично отриману суму кредитних коштів у розмірі 35029 (тридцять п'ять тисяч двадцять девять) грн. 84 коп. та проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1737 (одна тисяча сімсот тридцять сім) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 150 (дві тисячі сто п`ятдесят) 82 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 226 (три тисячі двісті двадцять шість) грн. 24 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська