Справа № 135/1107/21
Провадження № 2-о/135/40/21
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

05.11.2021 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

03.08.2021 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Однак, пред`явлена заява підлягає залишенню без руху за наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписами частини 1, 2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення частин 1 та 5 статті 76 ЦПК України визначають, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у тому числі, в порядку: позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Положеннями частини 3 статті 293 ЦПК України передбачена можливість розгляду в порядку окремого провадження справ про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 КПК України, засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Тобто, до заяви про розірвання шлюбу, поданої засудженим застосовуються вимоги визначені статтями 175, 177 ЦПК України.

Отже, наведеними вище нормами, передбачена можливість подання заяви про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження будь-яким з подружжя лише в разі, якщо така особа є саме засудженою до позбавлення волі, тобто відносно неї є обвинувальний вирок який набрав законної сили, на підтвердження чого повинні бути надані відповідні докази, а сама заява повинна відповідати вимогам які заявляються до неї положеннями статей 175, 177 ЦПК України.

Проте, вказаним вище вимогам заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу не відповідає.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, останнім зазначається на те, що він відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Однак, доказів, що він є саме засудженим, суду не надано, тобто суду не надано вирок суду відносно ОСОБА_1 , який набрав законної сили.

Таким чином, не вбачається можливості розгляду судом заяви про розірвання шлюбу за правилами окремого позовного провадження.

Поряд з цим, для визначення підсудності справи заявник має зазначити та надати суду докази свого зареєстрованого місця проживання або перебування та місце реєстрації заінтересованої особи.

Щодо місцезнаходження заявника, то суд звертає увагу, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року № 15-рп/2001(справа щодо прописки) не є місцем проживання фізичної особи місце, в якому вона знаходиться під вартою у вигляді запобіжного заходу, місце, в якому особа відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком суду, місце, в якому особа знаходиться на стаціонарному лікуванні. Позови до таких осіб пред`являються за останнім місцем проживання до взяття під варту чи до поміщення до медичного закладу.

Однак, в порушення цієї вимоги заявник ОСОБА_1 у своїй заяві вказав адресу: АДРЕСА_1 , що не є місцем його реєстрації.

Щодо зареєстрованого місця проживання заінтересованої особи, ОСОБА_2 суд звертає увагу на те, що в заяві зазначено адреса: АДРЕСА_2 .

Судом було зроблено запит щодо зареєстрованого місця проживання громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Димерської громади, до складу якої входить с. Демидів.

Однак, як вбачається з відповіді на запит № 2726/02-23 від 22 жовтня 2021 року наданої Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області, відомості щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Димерської селищної територіальної громади відсутні.

А тому у суду немає можливості встановити зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен подати до позовної заяви її копії та копії документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Так, відповідно до приписів ч. 1 та 2, 5 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно з ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений п.п. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55. За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом"; назви посади; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Аналогічна правова позиція висвітлена в рішенні ВС/КГС у справі №904/8549/17 від 11 липня 2018 року, а саме що незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказами у справі і є підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, заявнику необхідно зазначити та надати суду докази свого зареєстрованого місця проживання та місця реєстрації заінтересованої особи, а також надати належним чином засвідчені копії заяви та долучених до неї документів для заінтересованої особи.

Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків заяви, протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали, інакше заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя