Справа № 490/7373/17
н/п 2-з/490/189/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши заяву адвоката Марченко В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, треті особи: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Скорик Максим Олександрович, приватний нотаріус Новоодеського районного нотаріального округу Філіпенко Денис Вадимович,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва у судді Черенкової Н.П. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

04.11.2021 року від адвоката Марченко В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява в якій він просить забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_3 та третім особам вчиняти будь-які дії щодо спірного нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у тому числі щодо передання цього майна в оренду третім особам, передання спірного майна в іпотеку, відчуження його в будь-який інший спосіб, а також дії, щодо позбавлення позивача ОСОБА_4 право володіння та користування зазначеним нерухомим майном.

Заяву отримано суддею Черенковою Н.П. 08.11.2021 року.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК Українизаходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

03.08.2015 року між ОСОБА_2 , яка начебто діяла від імені позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Скорик М.О. за реєстровим номером № 872.

Позивач ОСОБА_1 у своєму позові зазначила, що вона ніколи договору купівлі-продажу квартири не укладала і довіреностей на уповноваження ОСОБА_2 на укладення договору купівлі-продажу квартири не підписувала.

Враховуючи, що предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 03.08.2015 року, а саме: квартири АДРЕСА_1 , є доцільним накладення арешту на вказане нерухоме майно, оскільки зазначені позивачем заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами, оскільки вимоги ОСОБА_1 щодо заборони ОСОБА_3 та третім особам вчиняти будь-які дії щодо спірного нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у тому числі щодо передання цього майна в оренду третім особам, передання спірного майна в іпотеку, відчуження його в будь-який інший спосіб, а також дії, щодо позбавлення позивача ОСОБА_4 право володіння та користування зазначеним нерухомим майном, є похідними від накладення арешту на вказане вище нерухоме майно.

Виписане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.12.2019 року у справі №483/478/19 (провадження № 61-11623св19).

На підставі вище наведеного та керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Марченко В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, треті особи: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Скорик Максим Олександрович, приватний нотаріус Новоодеського районного нотаріального округу Філіпенко Денис Вадимович - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Копію ухвали для негайного виконання направити до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (54001, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Артилерійська, будинок 18, 5-й поверх).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ Н.П. Черенкова