Справа № 175/4050/20
Провадження № 2/175/1153/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Сайгак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя та просила ухвалити рішення, яким визнати за нею 1/2 частку права власності на автомобіль марки «Audi» 200 2.2.і Turbo Quattro (44Q), 1989 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , середня ринкова вартість якого становить 71 437 (сімдесят одну тисячу чотириста тридцять сім) грн. 34 коп., стягнути з відповідача на її користь в рахунок компенсації вартість спільного сумісного майна подружжя 35 718 (тридцять п`ять тисяч сімсот вісімнадцять) грн. 67 коп.; стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

В обґрунтування позову позивачка вказала, що під час шлюбу з відповідачем ними було придбане майно: автомобіль марки «Audi» 200 2.2.і Turbo Quattro (44Q), 1989 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згоди про поділ майна з відповідачем не досягнуто, а тому вважає, що спільне майно повинно бути розділено шляхом виділення позивачу вищевказаного майна, а саме автомобіля, в рахунок чого стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості спільного сумісного майна на її користь.

Позивач ОСОБА_1 та адвокат позивача за ордером про надання правової допомоги ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити їх, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього грошової компенсації у розмірі 26 357 (двадцять шість тисяч триста п`ятдесят сім) грн. 38 коп., згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 21 квітня 2021 року №114/21А про оцінку транспортного засобу. Крім того, 26 квітня 2021 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив на позовну заяву, вказав, що не заперечує проти того, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю, однак позивачка надала некоректні дані щодо вартості автомобіля, з якими він не погоджується. До відзиву долучив висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 21 квітня 2021 року №114/21А про оцінку транспортного засобу.

Вислухавши сторони та адвоката, повно та всебічно вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що з 06 грудня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №921. Під час сімейно-шлюбних відносин у подружжя народилася спільна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На сьогоднішній день позивач та відповідач проживають окремо. Угоди про добровільний поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжям не досягнуто, що і слугувало підставою звернення ОСОБА_1 з позовом до суду.

Автомобіль перебуває у користуванні відповідача.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №114/21А про оцінку транспортного засобу від 21 квітня 2021 року по заяві відповідача ОСОБА_2 - середня ринкова вартість автомобіля складає 52 714 (п`ятдесят дві тисячі сімсот чотирнадцять) грн. 75 коп.

Стаття 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Частиною 1,2 ст. 364 ЦК України, визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

ОСОБА_2 погоджується на виплату позивачці грошової компенсації її частки у спільному майні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, 76, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання, що автомобіль «Audi» 200 2.2.і Turbo Quattro (44Q), 1989 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , набутий сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства, а отже є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, суд прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу, яка відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №114/21А складає 26 357 (двадцять шість тисяч триста п`ятдесят сім) грн. 38 коп.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.60,69,70,71 СК України, ст.ст. 4, 12, 81, 258,354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості спільного сумісного майна подружжя, а саме: транспортного засобу AUDI 200, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1989 року випуску, VIN код - НОМЕР_2 , що становить 26 357 грн. 38 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.