Єдиний унікальний номер: 378/1122/20
Провадження № 2/378/22/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2021 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Гончарук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Ставище справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною позовною заявою звернулось АТ КБ „ПриватБанк", посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.07.2012 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 31.08.2020 має заборгованість 153 193,76 грн., з яких 311,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 146879,34 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6002,62 грн. - пеня.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ „ПриватБанк" суму заборгованості 135451,18 грн., з яких 311,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 135139,38 грн. заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом за період з 06.07.12 по 31.05.2019 та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2102 гривні.

Представник позивача до суду не прибув, відповідно до позовної заяви (а.с. 5 зв.) та клопотання (а.с. 54) справу просить розглядати у відсутність представника позивача, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином (а. с. 90).

Відповідач в судове засідання не прибув про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 89), до суду подав відзив (а.с. 74-78), відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки позивач дійсно мав намір отримати кредит у ПАТ КБ „ПриватБанк", де 06.07.2012 підписав анкету - заяву, проте у видачі кредитної картки йому було відмовлено. Інші документи йому на підпис та для ознайомлення не надавались, кредитних коштів він також не отримував, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Крім того, якщо навіть припустити, що він, як стверджує позивач, отримав кредитні кошти, навіть, якби він мав заборгованість, - позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності, оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила. Відповідно до анкети-заяви, наданої йому позивачем, строк дії картки до 06.07.2015 (дата підписання анкети 06.07.2012), а позивач (банк) звернувся до суду в позовною заявою про захист порушеного права в вересні 2020 року. Таким чином, позивач звернувся до суду із пропуском трирічного строку позовної давності, який по даним правовідносинам сплив і який обчислюється з моменту закінчення дії платіжної картки до моменту пред`явлення позову, оскільки після закінчення строку дії платіжної картки банк продовжував нараховувати відсотки та штрафні санкції, що підтверджується розрахунком заборгованості. Заява про поновлення строку відсутня. Аналогічна правовапозиціявисловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №-14цс14), згідно якої відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Частинами 4, 5 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові (а.с. 74-78).

Суд, розглянувши матеріали справи, відзив на позовну заяву, дослідивши подані письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

06.07.2012 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, де повідомив про своє місце проживання, паспортні дані, контактний телефон. У вказаній анкеті не заначені дата, номер затвердження таких Правил та Умов у Приват Банку. Будь-яка інформація у анкеті-заяві щодо отримання бажаних ним банківських послуг, виду карток або кредитного ліміту, номеру картки відсутні, а також відсутня сума кредитного ліміту (а.с. 18).

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, що міститься в матеріалах справи (а. с. 20-43), також не містить інформації про дату на номер затвердження таких Правил та Умов.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів Банку позивач додав до позовної заяви (а. с. 19, 20-42).

З наданої позивачем анкети-заяви від 06.07.2012 року (а.с. 18) про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (копія якої не завірена в установленному порядку та оригінал якої на вимогу суду на підставі ухвали від 26.11.2020 суду (а. с. 63) не було надано) не вбачається, який саме вид банківської платіжної карти отримав відповідач (чи отримував він її взагалі) після підписання цієї анкети-заяви, та у якому розмірі було встановлено кредитний ліміт на карті.

У наданій позивачем анкеті-заяві не вказаний номер картки, яку отримав відповідач, а також умови надання кредиту.

До кредитного договору банк додав Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua (а.с. 19, 20-43), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача за договором (без номера, без зазначення дати (а. с. 16) та довідку про видачу кредитної картки відповідачу за договором (без номера, без зазначення дати (а.с. 17). Вказані Тарифи, Умови та довідки не містять підпису відповідача.

Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, який містить дані, починаючи з 06.07.2012 (а. с. 7-11), станом на 31.08.2020 відповідач має заборгованість 153193,76 грн., з яких 311,80 грн. - заборгованість тілом кредиту; 146879,34 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6002,62 грн. - пеня. Згідно вказаного розрахунку (а. 7-11) сума заборгованості 135451,18 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, складається з 311,80 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 135139,38 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом за період з 06.07.12 по 31.05.2019.

Наданий позивачем зазначений розрахунок заборгованості за договором б/н від 06.07.2012 (а. с. 7-11) не містить даних про те, за якою карткою зроблено цей розрахунок. Додана до позову виписка з особового рахунку на ім`я відповідача не містить дати договору, фактично містить інформацію щодо руху коштів, починаючи з 06.07.12 по 11.11.2019 р. лише по одній картці № НОМЕР_1 (термін дії якої згідно доданої до позову довідки банку без № та дати (а. с. 17) до 01.01.2016).

Разом з тим, заява клієнта та інші матеріали, надані банком, не містять доказів того, що відповідач отримав вказану платіжну картку та ПІН-код, і вказаний факт та факт отримання будь-яких кредитних коштів заперечує відповідач у своєму відзиві (а. с. 74-78).

Наданий банком Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а. с. 19) містить лише перелік «Універсальних карт», їх характеристику та значення, та не вказує на вид кредитної картки, отриманої відповідачем.

Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, як на складову договору банківських послуг, укладеного 06.07.2012 із відповідачем стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності саме від заяви позичальника.

Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статями 626, 628 ЦК України договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У статті 634 ЦК України договір приєднання визначений як договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 06.07.2012 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у даній анкеті-заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06.07.2012, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

У витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та (або) процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи станом на 06.07.2012 року містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням викладеного та враховуючи той факт, що відповідач заперечує факт отримання платіжної картки на підставі вищевказаної заяви-анкети та користування кредитною карткою, зазначаючи, що він її не отримував, а позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач у законний спосіб отримав кредит та кредитну картку, - суд дійшов висновку про відсутність належних і допустимих доказів про отримання відповідачем вищевказаних кредитних коштів, наявності за ним вищевказаної кредитної заборгованості.

Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про недоведеність вимог позивача, оскільки ним не було надано належних та допустимих доказів укладення договору банківських послуг від 06.07.2012 та отримання відповідачем платіжної картки, - тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити, витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 551, 638, 1049, 1050 ч. 2, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 81, 82 ч. 4, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.07.2012 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 05.01.2021 року.

Суддя Н. М. Марущак