Ухвала

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 199/7014/20

провадження № 61-17825ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання кредитного договору частково недійсним і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитними договорами від 30 жовтня 2018 року № 2815 та від 27 лютого 2019 року № 9852 в загальному розмірі 314 068,31 грн.

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до АТ «Банк Кредит Дніпро» про визнання кредитного договору частково недійсним, в якому просила визнати окремі положення кредитного договору від 30 жовтня 2018 року № 2815 недійсними, а також зобов`язати АТ «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок заборгованості за зазначеним договором та зарахувати вже сплачені нею кошти за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу (кредиту).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2021 року в задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Визнано недійсним пункт 1.2 та розділ 4 кредитного договору від 30 жовтня 2018 року № 2815, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 1,99 % від суми кредиту, загальний розмір якої за весь період кредитування становить 147 100,80 грн. Визнано недійсним пункт 1.2. та розділ 4 кредитного договору від 30 жовтня 2018 року № 2815, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», в частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних. Зобов`язано АТ «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 30 жовтня 2018 року № 2815, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», та постановлено зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 кошти за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу (кредиту) за кредитним договором від 30 жовтня 2018 року № 2815. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Банк Кредит Дніпро» задоволено частково. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2021 року скасовано в частині зустрічних позовних вимог щодо визнання недійсним пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору від 30 жовтня 2018 року № 2815 в частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних та відмовлено у задоволенні вказаної частини зустрічних вимог. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2021 року скасовано в частині відмови в задоволені первісних позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27 лютого 2019 року № 9852 та частково задоволено вказані вимоги. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором від 27 лютого 2019 року № 9852 в розмірі 142 743, 16 грн, з яких: заборгованість за кредитом -84 678,04 грн; заборгованість за відсотками - 58 065,12 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

29 жовтня 2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить: скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення зустрічних позовних вимог та в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості за кредитним договором від 30 жовтня 2018 року № 2815 в розмірі 170 425,15 грн; ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічного позову та задовольнити вимоги первісного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 жовтня 2018 року № 2815 в розмірі 170 425,15 грн.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Первісний позов подано у жовтні 2020 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року - 2 102 грн) (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

В касаційній скарзі АТ «Банк Кредит Дніпро» просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині вирішення вимог первісного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 жовтня 2018 року № 2815 в розмірі 170 425,15 грн і задовольнити вказані вимоги, тобто оспорюваною сумою є 170 425,15 грн.

Отже, за подання касаційної скарги в частині незгоди заявника з вирішенням первісного позову підлягає сплаті судовий збір в розмірі 5 112,75 грн (170 425,15 х 1,5 % х 200 %).

Зустрічний позов подано в лютому 2021 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року - 2 270 грн) (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

В зустрічному позові заявлено дві вимоги немайнового характеру: 1) про визнання кредитного договору частково недійсним; 2) про зобов`язання вчинити дії.

Тому за подання касаційної скарги в частині незгоди заявника з вирішенням зустрічного позову підлягає сплаті судовий збір в розмірі 3 632 грн (2 270 х 0,4 х 2 х 200 %).

Таким чином, за подання цієї касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір в розмірі 8 744,75 грн (5 112,75 + 3 632).

Згідно з платіжним дорученням від 29 жовтня 2021 року № 2101 АТ «Банк Кредит Дніпро» сплатило 8 172 грн судового збору за подання касаційної скарги, тому йому необхідно доплатити 572,75 грн (8 744,75 - 8 172).

Недоплачена сума судового збору за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 572,75 грн має бути перерахована або внесена за реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р?н/22030102, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, зокрема, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору в установленому законом розмірі, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу АТ «Банк Кредит Дніпро» необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук