САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1860/21
Провадження №2-з/726/14/21
УХВАЛА

05.11.2021 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Проскурняк І. Г. розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до відповідача ОСОБА_2 .

В заяві зазначає, що спрямував до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

01.09.2021 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 кошти в сумі 168 256 гривень, які на момент договору становили 6400 доларів США.

Правовідносини між позичальником та позикодавцем підтверджуються укладеним договором позики від 01.09.2021 року.

Факт укладення договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та одержання за даною цивільною правовою угодою суми коштів останнім підтверджується борговою розпискою, власноруч складеною та підписаною позичальником.

Пунктом №2 укладеного договору встановлено, що відповідач зобов`язаний повернути позику 15.10.2021 року, однак відповідач свого зобов`язання у встановлений строк так і не виконав, а неодноразові нагадування позивача з приводу повернення боргу останнім ігнорувались.

Заявник переконаний, що невжиття заходів по забезпеченню позову у даній справі може істотно ускладнити або повністю унеможливити виконання рішення суду.

В обгрунтування своїх вимог по необхідності застосування такого заходу як накладення арешту на майно є те, що такої значної суми коштів як 168 256 гривень відповідач не має, що підтверджується тим, що він досі не повернув борг, накладення арешту на нерухоме майно відповідача унеможливить продаж майна і таким чином буде гарантувати те, що борг буде йому повернутий.

Просить суд накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру загальною площею 24 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомо майна 101, адреса АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Окрім цього позивачем, в порушення ст.151 ЦПК України не зазначено яким саме чином, на його думку, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і які є підстави для таких припущень.

Так зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, належним чином не обґрунтовано необхідність застосування виду забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, Припущення про можливе невиконання чи утруднення виконання рішення суду не є достатньо обґрунтованим, адже заява не містить відповідних доказів з цього приводу.

Таким чином, враховуючи те, що накладений арешт на майно відповідача не є співмірним з сумою боргу та оскільки відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149-154,157,353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволені заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з для отримання копії ухвали.

Суддя І. Г. Проскурняк