УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Бакшина К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні та компенсації за прострочення виплати,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні та компенсації за прострочення виплати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 17.09.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику у зв`язку з несплатою судового збору.

Від позивача надійшла заява повернення сплаченого судового збору у розмірі 1 135,00 грн. оскільки ухвалою суду заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.

Дослідивши матеріали справи з приводу заявленого клопотання суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при подачі позовної заяви до Херсонського міського суду Херсонської області сплачено судовий збір у сумі 1 135,00 грн., про що свідчать квитанція № 0.0..1 від 03.09.2021 року та 908,00 грн., про що свідчать квитанція № 0.0..1 від 03.09.2021 року.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено три вимоги майнового характеру, а саме: стягнення з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 15 455,13 грн., компенсацію за 108 днів невикористаної відпустки у розмірі 35 409,80 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку станом на 01.09.2021 року у розмірі 18 421,90 грн.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Від цього висновку не відступила Велика Палата Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301 гс 18), де зазначено, що пільга щодо сплати судового збору не поширюється на вимоги позивачів про стягнення, вихідної допомоги, компенсації за не використану відпустку, середнього заробітку за час затримки заробітної плати під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий самий висновок зроблений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18.

Близькі за змістом висновки висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (пункт 34); від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Відповідно дост.263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 2021 рік становило мінімум 908,00грн.

Зазначене свідчить, що позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1816,00 грн. (908 грн. за вимогою про стягнення середнього заробітку за ас затримки розрахунку та 908,00 грн. за вимогою про компенсацію за невикористану відпустку).

Ставка судового збору за подання заяви про забезпечення позовуподаної фізичною особою вираховується у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 420,40 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Разом з тим, частиною 2 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Враховуючи, що сума судового збору за вказаним вище позовом становить 1816,00 грн., а позивачем помилково сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж передбачено законом, що становить 227 грн., суд вважає, що заява ОСОБА_1 про повернення судового збору підлягає частковому задоволенню у розмірі 227,00 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 260 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд,

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), судовий збір сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом за квитанцією про сплату №№ 0.0..1 від 03.09.2021 року та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України, ідентифікатор документа в Казначействі: 278780004, на рахунок № UA0021447, МФО 899998, отримувач ГУК у Херсон обл/Херсон МТГ/22030101, в сумі 227,00 грн.

В решті вимог відмовити.

Роз`яснити заявнику, що документи щодо повернення судового збору надаються на виконання платниками, фізичними або юридичними особами, до Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області (вул. Старообрядницька, 21, м. Херсон, 73003).

Повернення сплаченої суми судового збору необхідно здійснити у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Роз`яснити заявнику, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, оригіналом платіжного доручення, що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Прохоренко