ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №947/24978/20

Апеляційне провадження №22-ц/813/6843/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2021 року, постановлене під головуванням судді Бескровного Я.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

03.09.2020 року акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» в особі представника (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.01.2018 року у розмірі 10 606,96 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 17.01.2018 року. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання). Під час підписання анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами» складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, тобто щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

Станом на 11.08.2020 року відповідач має заборгованість в розмірі 10 606,96 грн., з яких 7 076,25 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7 076,25 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 009,46 грн. - заборгованість за простроченими відсотками і 1 521,25 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини, Банк просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 10 606,96 грн.

Відповідач ОСОБА_1 з 05.03.2020 року знятий з обліку за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 (а.с.83).

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (ч. 11 ст. 128 ЦПК України)

28.09.2020 року судом першої інстанції опубліковано оголошення про виклик відповідача, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с.87).

Відповідач не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на позовну заяву Банка.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 року Банку відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судове рішення мотивовано тим, що: Банк не надав доказів про конкретно запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку; в анкеті-заяві відсутня домовленість сторін про сплату відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин; позивач не надав жодного належного та допустимого доказу того, що відповідачу видавалися, і коли саме банківські кредитні картки, а також, що відкривався картковий рахунок і таким доказом, наприклад, могла слугувати розписка відповідача про отримання певної кредитної картки.

Доводи апеляційної скарги та відзив на скаргу

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг і підписав заяву б/н від 17.01.2018 року. Кредит був отриманий у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Нормативне регулювання в Україні правовідносин із використанням спеціальних платіжних засобів платіжних карт встановлений Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про електронний цифровий підпис» постаново. НБУ №705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів. Сучасний стан економіки та розвиток фінансової системи вимагає інших (не паперових) підтверджень видачі кредитних коштів. У постанові НБУ №705 зокрема вказано, що «документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо».

Розглядаючи справу №342/180/17, Верховний Суд зазначив, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшення строку позовної давності у момент підписання заяви позичальника або у подальшому не змінювались то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

На підтвердження використання кредитного карткового рахунку банком надана виписка, яка, відповідно до п.5.6 Положення Національного банку України від 18.06.2003 року №254 є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій.

У постанові від 10.04.2019 року по справі №356/1635/16-ц Верховний Суд зробив висновок, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки зі встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

У постанові від 28.03.2019 року по справі №428/2873/17 Верховний Суд зробив висновок, що саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин.

У постанові від 06.02.2018 року по справі №755/2720/16-ц Верховний Суд зробив висновок, що Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

У постанові від 17.04.2019 року по справі №666/388/16-ц Верховний Суд зробив висновок, що посилання у касаційній скарзі на не підписання позичальником умов та правил надання банківських послуг та на не ознайомлення з їх змістом не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин.

Слід прийняти до уваги висновки Верховного Суду по справі №415/5971/17 про неприйняття до уваги позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, оскільки вона висловлена у конкретній справі за інших правовідносин сторін, коли відповідачем заперечувались такі умови договору як погоджені між сторонами у належний спосіб.

Суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення відсотків по кредиту і порушив норми матеріального права: ст. 1054 ЦК України, ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 1048 ч.1, 1069 ЦК України.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Місцевий суд своїм рішенням призводить до нехтування принципами платності кредитного договору і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку і у цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Сама необхідність плати за користування чужими грошовими коштами в європейських країнах ні в якому разі не заперечується. Необхідність сплати боржником процентів кредитору передбачає ст. 169 Кодексу європейського договірного права акту міжнародної приватно-правової уніфікації.

Посилаючись на зазначені обставини, Банк просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову Банка.

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи ( ч.11 ст. 128 ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_1 з 05.03.2020 року знятий з обліку за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 (а.с.135).

04.10.2021 року, на виконання вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України, судом апеляційної інстанції опубліковано оголошення про виклик відповідача, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с.136).

Відповідач не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу Банка.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи Банку у позові про стягнення заборгованості за кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що Банк не довів своїх вимог належними та допустимими доказами.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду в цій частині зважаючи на наступне.

Фактичні обставини справи встановлені апеляційним судом

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 17.01.2018 року і отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Підписуючи Анкету-заяву відповідач пройшов ідентифікацію в Банку (а.с.15,65,66).

Згідно довідки Банка (а.с.13), на підставі договору від 17.01.2018 року, відповідачу ОСОБА_1 видана кредитна картка 14.08.2018 року № НОМЕР_1 зі строком дії до 08/21.

Кредитний ліміт відповідачу ОСОБА_1 протягом 2018-2019 років змінювався з 500 грн. у вересні 2018 року і до 3 040 грн. у квітні 2019 року, що вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 (а.с.14).

Крім того, 16.01.2018 року відповідач ознайомився з умовами кредитування Банком із використанням кредитної картки, а саме про: тип кредиту; суму ліміту; строк договору та строк кредитування; спосіб та строк надання кредиту; тип процентної ставки; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача; реальну річну процентну ставку; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі: розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою; процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту тощо (а.с.16,17).

Отримавши кредитну картку, відповідач здійснив дії щодо проведення її активації і протягом 2018-2019 років постійно користувався карткою, отримуючи від Банка кредитні кошти з власної ініціативи, частково здійснював погашення заборгованості по кредитному договору, що вбачається з виписки із банківського рахунку на ім`я відповідача ОСОБА_1 . Виписка із банківського рахунку відповідача містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача ОСОБА_1 (баланс станом на дату укладання кредитного договору, надану суму кредиту, операції за кредитною карткою із визначенням дати проведення операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції, а.с.72-80).

Станом на 11.08.2020 року відповідач має заборгованість в розмірі 10 606,96 грн., з яких 7 076,25 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7 076,25 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 009,46 грн. - заборгованість за простроченими відсотками і 1 521,25 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України (а.с. 10-12).

03.09.2020 року Банк звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 10 606,96 грн. (а.с.1-4).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Між сторонами виникли правовідносини з кредитних зобов`язань між Банком та фізичною особою, які регулюються нормами ЦК України.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ч.2 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається і не спростовано відповідачем, що 16.01.2018 року відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування у Банку з використанням кредитної картки, а саме про: тип кредиту; суму ліміту; строк договору та строк кредитування; спосіб та строк надання кредиту; тип процентної ставки; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача; реальну річну процентну ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі: розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою; процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту тощо. 17.01.2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву і отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку (а.с.15-17).

Станом на 11.08.2020 року відповідач має заборгованість в розмірі 10 606,96 грн., з яких 7 076,25 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7 076,25 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 009,46 грн. - заборгованість за простроченими відсотками і 1 521,25 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України.

Відповідач обізнаний з умовами обслуговування кредитної картки «Універсальна», «Універсальна Голд» в частині сплати процентів за користування кредитним коштами. Крім того, відповідач ознайомився з додатковою інформацією щодо того, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту на картку «Універсальна» 86,4%, а на картку «Універсальна голд» - 84%, що вбачається з інформаційного листа Банка про умови кредитування з урахуванням побажань споживача, який ОСОБА_1 підписав 16.01.2018 року (а.с.17).

Зважаючи на те, що матеріали справи містять належні і допустимі докази того, що 16.01.2018 року відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування, що вбачається з інформаційного листа Банка про умови кредитування з урахуванням побажань споживача, який містить інформацію, зокрема, про сплату відсотків за користування кредитним коштами і процентну ставку, яка застосовується при невиконанні щодо повернення кредиту, а 17.01.2018 року відповідач підписав Анкету-заяву і отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові.

Розмір заборгованості по кредиту і відсоткам, а також заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, нараховані Банком і факт обізнаності з умовами кредитування щодо сплати відсотків шляхом підписання інформаційного листа від 1601.2018 року, відповідач, у встановленому законом порядку, не спростував.

Підписавши анкету-заяву та довідку (міститься два підписи позичальника), які є складовими частинами кредитного договору, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання, а тому її твердження про те, що жодних документів, які б підтверджували погодження із нею сплату процентів чи інших сум, вона не підписувала, не відповідає фактичним обставинам справи (постанова Верховного Суду від 23.09.2020 року по справі № 149/1546/18-ц).

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі N 916/190/18 (провадження N 12-302гс18)…Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення…Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим… Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах N 910/16945/14 та N 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі N 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах N 905/2324/17 та N 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі N 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року по справі №127/15672/16-ц).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову Банка.

Доводи Банка у скарзі що: до правовідносин сторін слід застосувати положення ст. 634 ЦК України, а також, що відповідач належним чином ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Банка, до уваги не приймаються.

У даному випадку неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися Банком у період з часу виникнення спірних правовідносин (17.01.2018 року) і станом на час звернення із позовом до суду (03.09.2020 року).

Банк додав до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у декількох редакціях, які найбільш сприятливі для задоволення позову (а.с.19-64).

При цьому, надані Банком Умови та Правила надання банківських послуг не містять належним і допустимих доказів ознайомлення відповідача із вказаними Умовами та Правилами.

Матеріали справи не містять підтверджень, що із наданими позивачем до позовної заяви витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт й витягом з Умов та Правил надання батьківських послуг в Банку, відповідач був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву про видачу кредиту, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17.

Доводи Банка у скарзі із посиланням на постанови Верховного Суду: від 10.04.2019 року по справі №356/1635/16-ц ; від 28.03.2019 року по справі №428/2873/17; від 06.02.2018 року по справі №755/2720/16-ц; від 17.04.2019 року по справі №666/388/16-ц; по справі №415/5971/17 частково прийняті до уваги і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нового судового рішення.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд порушив і неправильно застосував норми матеріального права: ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1, 625 ч.2, 1054 ч.1 ЦК України, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Судові витрати

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів задовольняє скаргу і скасовує рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову, тому Банк має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 2 102 грн. і за розгляд справи в суді апеляційної інстанцій в розмірі 3 153 грн., які документально підтверджені (а.с. 81,116).

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2021 року скасувати.

Позов акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (код ) заборгованість за кредитним договором від 17.01.2018 року станом на 11.08.2020 року в розмірі 10 606,96 грн., з яких 7 076,25 грн. заборгованість за кредитом; 2 009,46 грн. - заборгованість за простроченими відсотками і 1 521,25 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ч.2 ЦК України, а також судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 2 102 гривень і за розгляд справи в суді апеляційної інстанцій в розмірі 3 153 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: