КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Довгополій А.В.

за участі: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Іванова Ф.Г.

представника відповідача - Висоцького М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Іванова Федора Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О.,

по цивільній справі № 759/17188/18 за позовом ОСОБА_1 до генерального директора ТОВ «Українська Аграрна Екологічна Група «Біоленд» Вигівської Юлії Іванівни про визнання дій протиправними, незаконними, визнання недійсним наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, зобов`язання скасувати запис в трудовій книжці,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив, з урахуванням уточнених вимог, визнати дії генерального директора ТОВ «Українська Аграрна Екологічна Група «Біоленд» Вигівської Ю.І. щодо звільнення ОСОБА_1 протиправними; визнати наказ про звільнення недійсним звільнення незаконним; поновити на роботі та скасувати запис про звільнення у трудовій книжці; стягнути з відповідача за період з 17 вересня 2018 р. по 17 травня 2021 року середньомісячну заробітну плату у розмірі 170237,72 грн., заробітну плату за серпень 2018 року - 5600 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 20 вересня 2017 року він був прийнятий на посаду начальника відділення, Ширяївського відділення в ТОВ «Українська Аграрна Екологічна Група «Біоленд» (далі - ТОВ «УАЕГБ «Біоленд»).

Під час роботи виник конфлікт з відповідачем внаслідок недодержання останнім приписів трудового та податкового законодавства, яке проявлялося у не офіційному працевлаштуванні робітників, внаслідок чого його було звільнено.

Як на підставу звільнення роботодавець послався на порушення ОСОБА_1 технологій посіву та вирощування соняшника, що завдало значних збитків товариству. Розкрадання врожаю, на загальну суму 1370000 грн.

Позивач вважає звільнення на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України незаконним, а вказані підстави надуманими та такими, що не відповідають дійсності.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до генерального директора ТОВ «Українська Аграрна Екологічна Група «Біоленд» Вигівської Юлії Іванівни про визнання дій протиправними, незаконними, визнання недійсним наказу про звільнення, поновлення на посаді, зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, зобов`язання скасувати запис в трудовій книжці - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, просивскасувати рішення суду першої інстанції, постановивши нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Посилаючись на порушеннясудом першої інстанції норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Представник відповідачаподав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на законність і обґрунтованість висновків суду.

У судовому засіданні позивач та його представникпідтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційнаскарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом при розгляді справи встановлено, що 20 вересня 2017 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду начальника Ширяївського відділення в товаристві з обмеженою відповідальністю «Українська Аграрна Екологічна Група «Біоленд» на підставі наказу № К - 190917 від 19 вересня 2017 року (а.с. 10).

Наказом № К-011018/ 001, ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника Ширяївського відділення в товаристві з обмеженою відповідальністю «Українська Аграрна Екологічна Група «Біоленд» у зв`язку з втратою довіри до нього з боку власника, згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України. Як підставу звільнення наказ містить посилання на Акт службового розслідування від 01 жовтня 2018 року (а.с. 11).

Відповідно акту службового розслідування по Ширяївському відділенню від 01 жовтня 2018 року встановлено наступне:

Проведена інвентаризація основних засобів та товарно-матеріальних цінностей Ширяївського відділення станом на 19 вересня 2018 року і виявлено порушення в оприбуткуванні відходів зерна пшениці.

Встановлено, що за вказівкою ОСОБА_1 , було грубо порушено технологію вирощування соняшника, зокрема посіви соняшника не було закатковано (пропущена технологічна операція - каткування), і відповідно сходи посіву соняшника були не рівномірні, та великий відсоток насіннєвого матеріалу соняшника не зійшов. За період вегетації соняшника ОСОБА_1 ні разу не доповів керівництву про зниження планових показників схожості посівів та, відповідно, ризики недоотримання врожаю. Обстеженням полів виявлено фактично 2500-3000 одиниць рослин на 1 гектар. Планова врожайність соняшника - 20 ц/га, а фактично отримано 9 ц/га, що призвело до втрати фінансового результату відділення і товариства в цілому.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що біля поля № 45 оброблено та засіяно 25 га площі поля, яке згідно договорів оренди землі, належать іншій компанії. При цьому, за вказівкою ОСОБА_1 , проведені роботи і витрачені кошти на пальне, обробіток землі, посів, обприскування та інше. Пояснення ОСОБА_1 не надав і не доповів керівництву компанії про прийняте ним рішення, тим самим приховав інформацію і самовільно вчинив дії, які явно виходять за межі його повноважень і всупереч встановленому в компанії порядку.

Головним інженером ОСОБА_4 21 вересня 2018 року було виявлено пошкодження автомобіля Renault Duster НОМЕР_1 , а саме викривлення центральної опори двигуна та наскрізний пролом кохужа зчеплення, обірвана опора двигуна, пошкоджена ліва резинова опора двигуна. У такому стані його експлуатувати не можливо. Автомобіль Renault Duster АА 4351 ТА закріплений за матеріально-відповідальною особою ОСОБА_1 , згідно наказу №11/10/17/01 від 11 жовтня 2018 року та укладеного з ним договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 20 липня 2017 року. Однак, про його пошкодження керівництво підприємства не знало (а.с.57-58).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_1 , як працівник, який обслуговував грошові та товарні цінності, допустив втрату таких цінностей, їх нераціональне використання, не надавши жодних пояснень керівництву з цього приводу, що свідчить про нехтування ним своїх посадових обов`язків, а відтак є підставою для звільнення в порядку п.2 ст.41 КЗпП України.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що відповідно до ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст.48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Судом при розгляді справи було встановлено, що позивач звертаючись до суду з позовом про визнання дій протиправними, незаконними, визнання недійсним наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, зобов`язання скасувати запис в трудовій книжці,- в якості відповідача по справі вказав генерального директора ТОВ «Українська Аграрна Екологічна Група «Біоленд» Вигівську ЮліюІванівну.

Відповідно до вимог ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою за якою роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За записами в трудовій книжці позивача, 20 вересня 2017 року він був прийнятий на посаду начальника Ширяєвського відділення в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Українська Аграрна Екологічна Група «Біоленд» та звільнений з посади 01 жовтня 2018 року у зв`язку з втратою довіри до нього з боку власника, згідно п.2 ст 41 КЗпП України (а.с.10).

Згідно зі ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У той же час Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська Аграрна Екологічна Група «Біоленд» з яким позивач перебував у трудових відносинах, та яке здійснило його звільнення з займаної посади не було залучено до участі в справі.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції здійснювався розгляд справи за позовом який було пред`явлено позивачем до неналежного відповідача.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 61-6983св20).

Згідно із ч.1 ст.376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги, що судом першої інстанції було відмовлено позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог з підстав їх недоведеності, колегія суддів вважає, що ухвалене судове рішення підлягає зміні, в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову викладених в редакції цієї постанови.

При цьому, слід також, зазначити, що суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості щодо залучення на стадії апеляційного провадження в якості співвідповідача по справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Аграрна Екологічна Група «Біоленд». Залучення даного товариства як третьої особиа, на стадії апеляційного розгляду спарви не є вирішенням заявленого позову. Так як, процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків (24 березня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 1316/364/12, провадження № 61-7023св20 (ЄДРСРУ № 96106030).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383, 384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката Іванова Федора Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року змінити в частині правового обґрунтування, виклавши мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: