Справа № 486/828/21
Провадження № 2/486/541/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 листопада 2021 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Далматовій Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з державної реєстрації

учасники справи: позивач ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 , третя особа Южноукраїнська міська рада Миколаївської області

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннямквартирою АДРЕСА_1 та зняття з державної реєстрації.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу був укладений із ОСОБА_2 , але з реєстраційного обліку останній не знявся. Відповідач з 2007 року у квартирі не проживає та не з`являється, його речей у квартирі не має. Посилаючись на те, що у зв`язку з реєстрацією в квартирі відповідача він не має можливості розпоряджатися своєю власністю, просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою та зняти з державної реєстрації.

Ухвалою суду від 01 червня 2021 року залучено до участі у розгляді цивільної справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Южноукраїнську міську раду Миколаївської області.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що відповідач продав йому в 2007 році квартиру, виїхав з квартири, однак із реєстрації в ній не знявся.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання із проханням розглядати справу без участі представника.

За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що в судовому засіданні постановлена відповідна ухвала.

Вислухавши позивача, свідків, дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі наступного.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 15 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 /а.с. 3-4, 5/.

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) станом на 25 травня 2021 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 (квартиронаймач) та ОСОБА_2 (знайомий) /а.с. 10/.

Згідно копії акту про непроживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , зі слів сусідів, не проживає з липня 2007 року /а.с. 8/.

Розпорядженням міського голови від 18 січня 2016 року №19-р «Про перейменування вулиць та проспектів у місті Южноукраїнську» пр. Леніна перейменовано в пр. Незалежності.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він знайомий із ОСОБА_1 , проживає із ним в одному будинку по АДРЕСА_2 в квартирі АДРЕСА_3 з 1982 року та є головою ОСББ цього будинку. ОСОБА_2 він не бачив ні одного разу за чотири роки.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що проживає по АДРЕСА_4 та знайомий із ОСОБА_1 , буває у нього вдома. Близько 7 років не бачив колишнього власника квартири ОСОБА_2 , а також його речей у вказаній квартирі.

Вимогами статті 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України.

Зокрема, за правила ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 383 ЦК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Верховний Суд України, у своїй постанові від 16 січня 2012 року висловив правову позицію, відповідно до якої у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що правовідносини виникли між власником ОСОБА_1 та попереднім власником ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 595/1271/16-ц (провадження № 61-18966св18) підтверджено правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Оскільки право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 припинено, останній не є членом сім`ї нового власника, ОСОБА_5 втратив право користування нею, тому позов підлягає частковому задоволенню.

За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Таким чином, саме судове рішення, яким відповідача буде визнано таким, що втратила право користування кімнатою, стане підставою для вчинення дій органами реєстрації по зняттю відповідача з реєстраційного обліку, тому дане питання не відноситься до повноважень суду, а позовна заява в цій частині не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263, 264, 265, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з державної реєстрації.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Відмовити в іншій частині позову щодо зняття із реєстрації за місцем проживання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Речула, Каларашського району, Модови, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне найменування третьої особи: Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, 55002, вул. Дружби народів, б.48, м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, .

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова