Справа № 740/4675/21
Провадження № 2/740/1292/21
УХВАЛА

28 жовтня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Гагаріної Т.О., за участю секретаря Філоненко О.В.

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду заяву представника відповідача Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області селищного голови Стрілець А. про визнання позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Лосинівської територіальної громади в особі Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом

встановив:

у провадженні Ніжинського міськрайонного Чернігівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Лосинівської територіальної громади в особі Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом

Ухвалою суду від 20.08.2021 відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання.

Ухвалою від 08.09.2021 справа призначена до судового розгляду

14.09.2021 представник відповідача подав до суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згодні та просять його задовольнити.

Суд, вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Згідно із ч.1 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог. Він проявляється в матеріально-правовій заінтересованості позивача. Іншими словами, це те матеріальне благо, яке позивач бажає отримати. Підстава позову - це ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і які обґрунтовуються поданими при подачі заяви чи у судовому процесі доказами.

Згідно з п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частин 1,2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Від визнання позову слід відрізняти визнання фактів. Факти може визнати й позивач. Визнання стороною в суді фактів, яким друга сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, не є для суду обов`язковим. Суд може вважати визнаний факт встановленим, коли у нього не виникає сумніву в тому, що визнання відповідає дійсним обставинам справи, не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів і не зроблено під впливом обману, насильства, погрози, помилки. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку підлягають встановленню. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 588/1311/17, провадження № 61-39156св18.

В даному випадку, подана представником заява про згоду із позовом не може бути прийнята судом, оскільки відповідач, у своїй заяві не наводить жодних доводів з цього приводу, в тому числі й щодо обставин, що підлягають встановленню в межах даного спору.

Визнання позову відповідачами не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суду слід дослідити матеріали справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходячи виключно із факту визнання позову відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 49, 175, 260 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити у прийняті заяви про визнання представником відповідача Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області селищного голови Стрілець А. позову та продовжити судовий розгляд.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Гагаріна Т.О.