Ухвала

10 листопада 2021 року
м. Київ

справа № 452/3230/19
провадження № 61-17471ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила визнати незаконним протокол від 01 лютого 2018 року № 3 про зняття її та членів її сім`ї з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;
скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 01 лютого 2018 року № 3 в частині зняття її та членів її сім`ї доньки ОСОБА_2 , 2010 року народження, та доньки ОСОБА_1 , 2001 року народження, з квартирного обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити її в загальному списку військовослужбовців, які перебувають в черзі на поліпшення житлових умов у складі сім`ї з трьох осіб з 07 серпня 2004 року та поновити у пільговій черзі списку квартирного обліку осіб, які позачергово потребують поліпшення житлових умов у складі сім`ї з трьох осіб з 2010 року;
стягнути з відповідача на її користь завдану їй неправомірними діями відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.
Самбірський міськрайонний суд Львівської області рішенням від 07 лютого 2020 року позов задовольнив. Визнав протиправними дії житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 щодо неповідомлення ОСОБА_1 у п`ятнадцятиденний термін про рішення комісії протокол від 01 лютого 2018 року № 3 про зняття її та членів її сім`ї з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Визнав незаконним та скасував рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 01 лютого 2018 року № 3 в частині зняття ОСОБА_1 та членів її сім`ї доньки ОСОБА_2 , 2010 року народження, доньки ОСОБА_1 , 2001 року народження, з квартирного обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов. Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 разом із членами сім`ї донькою ОСОБА_2 , 2010 року народження, донькою ОСОБА_1 , 2001 року народження, в загальному списку військовослужбовців, які перебувають в черзі на поліпшення житлових умов з 07 серпня 2004 року та поновити у пільговій черзі списку квартирного обліку осіб, які позачергово потребують поліпшення житлових умов у складі сім`ї з трьох осіб з 2010 року.

Львівський апеляційний суд постановою від 27 липня 2021 року рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2020 року змінив. Виклав абзац третій резолютивної частини рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 разом із членами сім`ї донькою ОСОБА_2 , 2010 року народження, донькою ОСОБА_1 , 2001 року народження на квартирному обліку у Військовій частині НОМЕР_2 ». В решті рішення суду залишив без змін.

21 жовтня 2021 року Військова частина НОМЕР_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 липня 2021 року у вищевказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зміст касаційної скарги свідчить про відсутність клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень із зазначенням поважних причин пропуску цього строку.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповноважними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Отже, заявнику слід подати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести підстави для його поновлення та надати відповідні докази, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В касаційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 заявила клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги з посиланням на те, що Військова частина не є розпорядником бюджетних коштів, для оплати судового збору їй необхідно отримати дозвіл та кошторисні призначення від Командування Сухопутних військ Збройних Сил України.

У задоволенні клопотання необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати юридичної особи є врахування судом її майнового стану.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Всупереч вказаному, заявником не надано належних доказів та не наведено достатніх доводів, які б давали підстави для відстрочення сплати судового збору, відповідно до положень статті 136 ЦПК України, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

У зв`язку з наведеним, заявникові за подання касаційної скарги до Верховного Суду необхідно сплатити судовий збір.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» заявнику необхідно сплатити судовий збір за ставками, встановленими за подання касаційної скарги на рішення суду, яким вирішено позовну заяву майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовну заяву подано у жовтні 2019 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позовної заяви немайнового характеру фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб 1 921 грн, підпункти 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позову у даній справі).

В касаційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 липня 2021 року і справу направити на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Отже, судовий збір за подання касаційної скарги за три немайнові вимоги становить 4 610,40 грн (768,40 грн х 3 х 200 %).

Враховуючи наведене, Військовій частині НОМЕР_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 4 610,40 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 4 610,40 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026007; код класифікації доходів бюджету 22030102; найменування податку, збору, платежу Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Разом із цим, в порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 узагальнено посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження

Разом із цим, у прохальній її частині касаційної скарги заявник просить скасувати рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду без дати її постановлення.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування, уточнити прохальну частину касаційної скарги, в якій зазначити, які саме судові рішення заявником оскаржуються з датою їх постановлення, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 136, 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 липня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев