Справа № 569/7165/19
Провадження № 2/161/2982/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу №569/7165/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за договорами позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за договорами позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.07.2018р., 13.07.2018р., 20.07.2018р., 25.07.2018р. між позивачем та ОСОБА_2 , від імені якого діяла представник ОСОБА_5 , були укладені договори позики, відповідно до умов яких позичальник отримав кредит у розмірі 155 110,00грн. з терміном повернення позики до 13.09.2018р.; 149 950,00грн. з терміном повернення позики до 16.09.2018р.; 149 950,00грн. з терміном повернення позики до 24.09.2018р. та 130,00грн. з терміном повернення позики до 26.09.2018р. Отримані кошти у визначений договорами термін повернуті не були, що стало підставою для нарахування пені, штрафу та річних, у розмірах визначених договорами. Вказує, що 25.07.2018р. між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (поручитель) та ОСОБА_2 , від імені якого діяла представник ОСОБА_5 був укладений договір поруки на забезпечення зобов`язань за договором позики від 25.07.2018р. Зазначає, що оскільки ОСОБА_2 договори позики були укладені під час перебування у шлюбі із ОСОБА_3 , то відповідно до ст.ст. 60, 61, 65 СК України отримані кошти є спільною сумісною власністю подружжя, і подружжя несе солідарну відповідальність.

Ухвалою суду від 9 червня 2021 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 24 лютого 2020 року у цивільній справі №569/7165/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за договорами позики скасовано, призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 18 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_3 у письмовому відзиві позов заперечила з тих підстав, що квартира нею придбана не за кошти, які отримані ОСОБА_2 у позику.

В судове засідання відповідачі не прибули.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2018р., 13.07.2018р., 20.07.2018р., 25.07.2018р. між ОСОБА_1 (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник), від імені якого діяла представник ОСОБА_5 (довіреність від 05.05.2018р., а.с. 27), були укладені договори позики, відповідно до умов яких позичальник отримав кредит у розмірі 155 110,00грн. з терміном повернення позики до 13.09.2018р.; 149 950,00грн. з терміном повернення позики до 16.09.2018р.; 149 950,00грн. з терміном повернення позики до 24.09.2018р. та 130,00грн. з терміном повернення позики до 26.09.2018р. (а.с. 11-14).

Умовами договорів позики передбачалося, що в разі прострочення повернення позики позичальник зобов`язався сплатити кредитору пеню в розмірі 0,4% від несплаченої суми за кожен день прострочення, штраф у розмірі 20% та 365% річних від простроченої суми у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що кредитором було надано позичальнику кредит у розмірах 155 110,00грн. з терміном повернення позики до 13.09.2018р.; 149 950,00 грн., що стверджується відповідними розписками відповідача (а.с. 16-26), позичальник свої зобов`язання по договору належним чином не виконує, не погашаючи заборгованість за кредитом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Із змісту ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 08.04.2019 р. заборгованість за договорами позики від 09.07.2018р., 13.07.2018р., 20.07.2018р. становить 455 010,00 грн. (155 110,00+149 950,00+149 950,00) основна заборгованість, штраф у розмірі 91 002,00грн. (31 022,00+29 990,00+29 990,00), пеня - 368 351,08грн. (128 431,08+122 359,20+117 560,80), інфляційних втрат - 28 127,75грн. (11 633,25+8 247,25+8 247,25), 365% річних - 920 877,70грн. (321 077,70+305 898,00+293 902,00), що є істотним порушенням умов договорів позики, ст. 526, 527, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Як стверджує позивач, ОСОБА_2 перебуває з 06.09.2016р. у шлюбі із ОСОБА_3 (прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_3 ), отримані на підставі договорів позики кошти були використані в інтересах сім`ї на придбання квартири.

Вказане підтверджується і наданою самим відповідачем копією договору купівлі-продажу від 05 вересня 2018 року. При цьому, ціна квартира становила 382 000,00 грн., що співмірно з розміром отриманої відповідачами позики у розмірі 455 010,00 грн.

Суд звертає увагу, що стверджуючи про використання інших джерел на придбання квартири, відповідач ОСОБА_3 не надала жодних доказів на підтвердження цих обставин, як то доказів наявності відповідних заощаджень, або доказів продажу іншого цінного майна.

Тлумачення ч.4 ст.65 СК свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору, він уважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід передусім спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї.

Аналогічний висновок зробив і ВСУ в постанові від 19.06.2013 у справі №6-55цс13.

Зважаючи на вищевикладене, а саме встановлення судом факту купівлі відповідачем ОСОБА_3 у короткий проміжок часу після отримання позики її чоловіком нерухомого майна, вартість якого співмірна з розміром позики, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 не надала суду будь-яких доказів на підтвердження іншого походження коштів, які вона використала на купівлю цього нерухомого майна, а також той факт, що таке придбане майно стало спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі положень ч.4 ст.65 СК України, є солідарними боржниками за вказаними зобов`язаннями і наявна заборгованість підлягає стягненню солідарно з боржників, адже отримана позика була використана в інтересах їх сім`ї.

Поряд з цим, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором позики від 25.07.2018р., між ОСОБА_1 (кредитор), ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_4 (поручитель) був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 обов`язків, що виникли на підставі договору позики від 25.07.2018р. (а.с.15).

Як визначено ст. 638 ЦК України сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору поруки, про що свідчать підписи кредитора, поручителів.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи викладене, а також те, що позичальник свої зобов`язання за договором позики від 25.07.2018р. не виконав неналежним чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення із ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_4 130,00 грн. заборгованості за позикою, 26,00 грн. штрафу, 100,88грн. пені, 7,15 грн. інфляційних втрат, 252,20грн. 365% річних є законними та обґрунтованими, та підлягають до задоволення.

Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 9 602,34грн. підлягають стягненню з відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача; а 2,66грн. - з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.141, 265 ЦК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 09.07.2018р., 13.07.2018р., 20.07.2018р. в розмірі 1 863 368 (один мільйон вісімсот шістдесят три тисячі триста шістдесят вісім) грн. 53 коп., з яких: основна заборгованість - 455 010 грн. (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч десять) грн. 00 коп., штраф - 91 002 (дев`яносто одна тисяча дві) грн. 00 коп., пеня - 368 351 (триста шістдесят вісім тисяч триста п`ятдесят одна) грн. 08 коп., інфляційних втрат - 28 127 (двадцять вісім тисяч сто двадцять сім) грн 75 коп., 365% річних - 920 877 (дев`ятсот двадцять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 9 602 (дев`ять тисяч шістсот дві) грн. 34 коп., по 4 801,17 грн. з кожного.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 25.07.2018 р. в розмірі 516 (п`ятсот шістнадцять) грн. 23 коп., з яких: основна заборгованість - 130 (сто тридцять) грн. 00 коп., штраф - 26 (двадцять шість) грн. 00 коп., 100 (сто) грн. 88 коп., інфляційних втрат - 7 (сім) грн. 15 коп., 365% річних - 252 (двісті п`ятдесят два) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 2 (дві) грн. 66 коп., по 1,33грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк