Ухвала

01 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 368/494/20

провадження № 61-16685ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області та постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Обухівська окружна прокуратура, про відшкодування збитків шляхом покладення обов`язку не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою, у побудові паркану та моральної шкоди, заподіяних злочином,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , обґрунтовуючи його тим, що 12 грудня 2019 року позивачем ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було подано заяву про злочин до ГУ НП в Київській області відносно сусіда - відповідача ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_1 , який 06 квітня 2017 року на їхній земельній ділянці в АДРЕСА_1 знищив 200 кущів полуниці. 09 квітня 2017 року перекопав на їхній земельній ділянці: цибулю, моркву, часник, горох, які були посаджені весною 2017 року. Відповідач робив помосту біля свого будинку і землю скидав на їхній паркан довжиною 20 метрів і знищив його; копав погреб, землю скидав на їхній паркан довжиною 20 метрів і підняв межу на висоту 1,5 (півтора) метри; на межі довжиною 100 (сто) метрів посадив дерева: сливи, дикий виноград, бузок, прикидав землею, скидає сміття, виливає фекалії і вони не в змозі поставити свій паркан. Також обґрунтувала позов тим, що внаслідок злочинних дій відповідача позивач постійно перебуває в стані емоційної, психологічної напруженості, страху, відчаю, постійно зазнає глибоких психологічних страждань. Позивач просила суд не чинити перешкоди у користуванні межею земельної ділянки і у побудові потерпілими ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 паркану, а також стягнути з відповідача на її користь 212 302,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 18 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 18 березня 2021 року залишено без змін.

13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кагарлицького районного суду Київської області та постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди.

Отже, зазначена справа є справою незначної складності, не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справою, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області та постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Обухівська окружна прокуратура, про відшкодування збитків шляхом покладення обов`язку не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою, у побудові паркану та моральної шкоди, заподіяних злочином.

Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук