Справа № 199/4399/21
(2/199/2625/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Божко А.В.,за участі позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідачів ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРДЕЙЛ» про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРДЕЙЛ» про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. У підтвердження своїх позовних вимог посилався на те, що на підставі договору із ОСОБА_2 , що є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «СТАРДЕЙЛ», укладеного шляхом обміну електронними листами та повідомленнями в мережі Інтернет та застосунку Viber, ним було виконано роботу зі створення веб-сайту для продукції ТОВ «СТАРДЕЙЛ», однак ОСОБА_2 відмовився оплатити її в повному розмірі, тривалий час вводячи позивача в оману та не виконуючи зобов`язання, чим завдав йому матеріальної та моральної шкоди.

Як зазначив позивач, з ОСОБА_2 він співпрацював у маркетинговій сфері, рекламуючи його сервіс у пошуковій системі Google, дана співпраця була розпочата за допомогою сайту пошуку роботи https://kabanchik.ua/ua/task/1854589.

15.10.2020 року до нього звернувся із інформаційним повідомленням у застосунку «Viber» ОСОБА_2 з проханням створити копію його веб-сайту для удосконалення діяльності ТОВ «СТАРДЕЙЛ», на основі дійсного веб-сайту, розміщеного за веб-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цього ж дня, оцінивши вартість робіт, позивач повідомив про об`єм, вартість та строки робіт. Заявлена ним вартість робіт складала 1700 доларів США, що за офіційним валютним курсом Національного Банку України станом на 15.10.2020 було еквівалентно 48127,00 грн., з яких розмір передоплати складає - 400 доларів США, еквівалентні 11324,00 грн., на що ОСОБА_2 погодився, надавши свою згоду шляхом відправлення текстового повідомлення.

16.10.2020 року позивач відправив технічне завдання та план виконання робіт, у якому було також вказано про необхідність придбання фото та відеоматеріалів, інших матеріалів для розробки веб-сайту, на що ОСОБА_2 також погодився, а позивач зобов`язався відправити першу частину виконаних робіт 01.11.2020. 29.10.2020 року ОСОБА_2 сплатив на картковий рахунок НОМЕР_1 лише 8000 грн., залишок передоплати у розмірі 3324 грн., яку необхідно було сплатити за умовами договору до початку виконання робіт, пообіцяв сплатити згодом, на що позивач повідомив, що роботу буде розпочато після внесення передоплати у повному обсязі. 26.01.2021 року відправив залишок коштів передоплати в розмірі 3300,00 грн. на картковий рахунок НОМЕР_2 та позивачем було розпочато роботу, хоча ОСОБА_2 недоплатив йому 24 грн.

17.02.2021 року позивач відправив відповідачу ОСОБА_2 на перегляд готові макети (складові, технічні мультимедійні частини сайту). 01.04.2021 року позивач закінчив роботу розробкою веб-сайту було завершено, (https://newtab.store) адмінка (https://newtab.store/login). про що інформував ОСОБА_2 , останній висловив претензії стосовно якості робіт, повного розрахунку за роботи не провів. Крім того спричинив позивачу моральну шкоду, яка виразилась у постійному психічному насиллі у вигляді погроз фізичного ушкодження з боку ОСОБА_2 , через що позивач був змушений звернутись до професійного психолога, якому було сплачено 9000,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_2 виконати умови договору про створення веб-сайту та стягнути з ТОВ «СТРАЛЕЙЛ» та ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 36851,00 грн., стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. та судові витрати по справі.

У свою чергу відповідач ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, зазначивши, що він не укладав з ФОП ОСОБА_1 електронного договору про створення веб-сайту, позивачем доказів даному факту не надано. Враховуючи те, що грошові кошти у розмірі 8 000 грн. набуті фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , з якою як зазначає ОСОБА_2 , він не пов`язаний жодними договірними правовідносинами щодо такого майна, без правової підстави, у зв`язку з чим ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний повернути безпідставно отримані грошові кошти. У зв`язку з чим просив суд стягнути з позивача на його користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 8000,00 грн., а також понесені судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечував в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_3 в судових засіданням проти первісного позову заперечували, зустрічний позов просили задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним у зустрічному позові та у відзиві ОСОБА_2 , як директора ТОВ «Стардейл», на позов, додатково зазначивши, що позивачем не надано доказів укладання електронного договору з ТОВ «Стардейл», крім того, позивач на момент виникнення спірних правовідносин не був фізичною особою-підприємцем, а тому не нього не розповсюджуються норми Закону України «Про електронну комерцію».

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги сторін не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626 , 628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У ч. 6 ст. 11 даного Закону зазначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію

Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

На підставі ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір. Про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документу (ч. 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію").

Електронний договір, укладений у порядку, визначеному статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію", та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд на підставі оцінених доказів дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано доказів, що між сторонами було укладено договір, в порядку, передбаченому законом. Суд вважає неналежним доказом укладання договору переписку позивача з невідомою особою у за стосунку «Viber», оскільки ідентифікувати авторів вказаної переписки неможливо. Крім того така форма укладання договору суперечить вищенаведеним нормам Закону.

Вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди також задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої у наслідок порушення її прав.

Оскільки факт порушення прав позивача в результаті винних дій відповідачів не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає вимоги про відшкодування моральної шкоди необґрунтованими.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 щодо зобов`язання позивача повернути безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. суд приходить до висновку про необґрунтованість даних вимог виходячи з наступного.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Проте ОСОБА_2 не надано суду належних , достовірних та допустимих доказів того факту, що ОСОБА_1 набув грошові кошти, які належали ОСОБА_2 , оскільки факт переведення грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_2 на банківський рахунок ОСОБА_1 не підтверджено відповідними доказами.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. З урахуванням результату розгляду справи не підлягають стягненню витрати сторін по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, оскільки судом в первісному та зустрічному позовах відмовлено повністю.

Керуючись ст.ст. 12,81,133,141,263-265 ЦПК України, ст.ст.509, 626,1212 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРДЕЙЛ» про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, а також у зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,- відмовити.

Судові витрати сторін у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу віднести за їх рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя