Справа № 638/5118/21
Провадження № 2/638/3803/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.11.2021 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої Штих Т.В.

за участю секретарки Овчаренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії, -

встановив:

Позивач комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» вартість теплової енергії використаної в нежитловому приміщенні в сумі 99 938,85 грн., за період з 01 жовтня 2017 р. по 30 квітня 2020 р., 3% річних у сумі 3560,14 грн., інфляційні витрати у сумі 6659,36 грн. Стягнути на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування поданого позову комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» зазначає, що відповідачу на праві власності належать приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення у будинку АДРЕСА_2 з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП «Харківські теплові мережі».

Відповідач на підставі укладеного договору купівлі продажу теплової енергії № 11666 від 01.08.2007 року отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення та гарячого водопостачання житлового будинку, де розташовані вказані нежитлові приміщення.

Відповідно до договору купівлі- продажу нежитлових приміщень від 27.06.2008 року та 20.06.2007 року належать нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 відповідач є власником нежитлових приміщень, які оснащені централізованою системою теплопостачання.

Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення, що складені представниками позивача та житлово- експлуатаційної організації. У зв`язку з тим, що приміщення відповідача не обладнані пристроями обліку теплової енергії, розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244 94 з урахуванням теплового навантаження. За період користування тепловою енергією з 01.10.2017 р. по 30.04.2020 р., відповідачем спожито теплової енергії на суму 99938 грн. 85 коп. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені.

До суду надійшла заява від представника позивача, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 р. № 1407 комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах нежитлових приміщень свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, КП «Харківські теплові мережі» виконало свої зобовязання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобовязаний оплатити надані послуги.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач є власником нежитлового приміщеня 1-го поверху у підвальній частині № III, V, VIII, IX, 13, 14, 16-:-21 та місця загального користування № ІІ та приміщення 1-го поверху № 1-:5, 7 загальною площею 357, 6 кв. м в літ. «А-4» розташовані за адресою АДРЕСА_2 та нежитлові приміщення підвалу № 43-1-:-43-5, 44-1-:-44-3, 1-го поверху № 59-1, 59-2, 59-4-:-59-6 загальною площею 265, 2 кв. м в літ. «А-5» розташовані за адресою АДРЕСА_1 , до яких позивачем постачається теплова енергія.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу теплової енергії відповідач зобов`язався сплачувати за використану теплову енергію.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату Теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Протягом усього періоду заборгованості відповідачу були направлені рахунки-фактури, які були проігноровані ним.

Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення в житловому будинку № 173/14845 від 19.10.2017 р., № 173/17623 від 10.04.2018 р., №173/21067 від 10.04.2019, № 173/18667 від 30.10.2018 р., № 173/22488 від 01.11.2019 р., № 173/24379 від 09.04.2020 р., які складені представниками позивача та представниками житлово-експлуатаційної організації

Обов`язок сплатити вартість теплової енергії законодавець пов`язує не за видом пристроїв, які використовують теплову енергію, а за фактом її споживання.

Якщо у нежитлових приміщеннях наявні трубопроводи, стояки, споживач сплачує за фактичне тепло, яке виділяється від них, оскільки фактично споживає теплову енергію.

З придбанням у власність нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку у відповідача, як їх власника, виник обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм.

Предметом спору і обєктом цивільно- правових відносин є надання у належне відповідачу приміщення теплової енергії, яка була фактично отримана споживачем .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач теплової енергії фізична особа, яка використовує теплову енергію. Теплова енергія товарна продукція, що виробляється на обєктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі продажу. Система централізованого теплопостачання сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що обєднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача. Теплоносій рідка або газоподібна речовина, що циркулює у трубах або каналах і передає теплову енергію в системах теплопостачання, опалення, вентиляції та технологічних установках.

Належні відповідачу нежитлові приміщення, знаходиться у житловому будинку та відповідно мають загальну систему опалення з житловим будинком. Теплові мережі житлового будинку (у тому числі трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплоспоживання.

Відповідно до пункту 23 Правил користування тепловою енергією від 03 жовтня 2007 року № 1198 у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

За правилами п. 23 Правил, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової приналежності ( відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами.

За правилами ст. 319, 322 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. У відповідності зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона ( боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої певні дії ( виконати послугу, сплатити кошти і т. п.), а інша сторона ( кредитор) має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з теплопостачання. Відповідач користується тепловою енергією.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань призвело до виникнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» сума заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 99938, 85 грн., сума інфляційних втрат 6659, 36 грн. , сума трьох процентів річних 3560, 14 грн..

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 2270 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV,, ст. ст. 64, 67, 68, 162 ЖК України, ст. ст. 257, 322, 541, 543, 638 - 639, 642 ЦК України, керуючись ст. 16 , 525, 526, 611 ЦК України, ст. 4, ст. 174-177 Цивільно-процесуального Кодексу України суд, -

вирішив:

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості теплової енергії задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_2 , в ФХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823, код ОКПО 31557119, адреса: вул. Мефодіївська 11, м. Харків, 61037) вартість спожитої теплової енергії у розмірі 99 938,85 (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять вісім грн. 85 коп.) грн. за період з 01.10.2017 по 30.04.2020, сума інфляційних витрат складає 6659,36 грн., сума трьох процентів річних 3560,14 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн..

Повний текст рішення виготовлений 09.11.2021.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: