Справа № 279/4830/20
Провадження № 2/279/149/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Подвисоцькою Т.В., за участі: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Барановського І.І. розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу №279/4830/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Коростенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, зазначивши, що з 22.10.2005 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Мають спільну неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 22.11.2007 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2007 року до до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_5 неодноразово подавала виконавчий лист до виконання.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 12.08.2020 року шлюб між ними було розірвано, місце проживання дитини судом не визначалось. До розірвання шлюбу вони проживали однією сім`єю, грошові кошти на утримання сина витрачались як в загальній сім`ї.

Постановою старшого державного виконавця Коростенського міськрайонногог відділу ДВС від 21.02.2020 ркоу було відкрито виконавче провадження №61342991 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 . Станом на січень 2019 року державним виконавцем була нарахована заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 67693,00 грн. З вказаною заборгованістю він не погоджується, оскільки до серпня 2020 року він проживав однією сім`єю з відповідачем, надавав кошти на утримання сина, від сплати аліментів не ухилявся. Вказані обставини державним виконавцем не були враховані. Також не було з`ясовано чи існували перешкоди у ОСОБА_2 для подачі виконавчого листа до виконання.

А тому, просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам в сумі 67693,00 грн., яка нарахована за період з 01.01.2017 року по 21.01.2019 року. також просить стягнути з відповідача на йього користь понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,00 грн. та за надання професійної правничої допомоги в розмірі 3000,00 грн.

Відповідач надала відзив на позовну заяву зазначивши, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина було ухвалено в 2007 році. Вказаним рішенням суду було встановлено, що ОСОБА_1 матеріально дитину не утримує, рішення суду ним оскаржено не було, пощзові про зміну розміру алімтенів не подано. Звільнити віз заборгованості по сплаті аліментів можливо лише у зв"язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В задоволенні позову просила відмовити.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому він просив не приймати відзив, оскільки він поданий з порушенням норм ЦПК України.

Відповідачем надано заперечення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідачки просив відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку з їх безпідставністю.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв, заперечень суду не надано.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши їх в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що сторони з 22.10.2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Мають спільну неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 24.09.2007 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2007 року до до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 12.08.2020 року шлюб між сторонами було розірвано, місце проживання дитини судом не визначалось.

Постановою старшого державного виконавця Коростенського міськрайонногог відділу ДВС від 21.02.2020 ркоу було відкрито виконавче провадження №61342991 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 .

З інформаційного листа Коростенського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вбачається, що виконавчий лист №2-1986/07 від 22.11.2007 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на виконанні перебуває вп`яте.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованого державним виконавцем Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Рай Т.С. заборгованість ОСОБА_1 по аліментах за період з січня 2017 року по лютий 2019 року складає 67693,00 грн. (ВП №61342991).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст.ст.12,13,81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 8 та 9 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавством встановлено презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати. Крім того, це є підставою для застосування до платника аліментів відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України.

Частиною четвертою статті 195 СК України визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з роз`ясненнями пункту 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

Як на підставу позову позивач посилається на частину 2 статті 197 СК України, якою передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз статті 197 СК Українинадає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду 1) наявність тяжкої хвороби 2) або іншої обставини, що має істотне значення.

За правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до п.22 постанови пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N 3 від 15 травня 2006 рокусуд, у випадках передбачених ст.197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованість по аліментах за період з січня 2017 року по червень 2020 року становить 70796,00 грн., тобто розмір заборгованості по аліментам збільшився.

Обґрунтовуючи підстави позову про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, позивач посилається на те, що після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина, ОСОБА_4 він проживав однією сім`єю з відповідачкою ОСОБА_2 та матеріально утримував сина. Однак, достатніх та допустимих доказів щодо добровільної сплати аліментів на утримання сина суду позивачем надано не було.

З наданих позивачем суду доказів не встановлено, що вищевказана заборгованість виникла у зв`язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Позивачу було достеменно відомо, що рішенням суду з нього стягнуто аліменти на утримання сина, він не був позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірі встановленому судом, або звернутись до суду для вирішення спору щодо зменшення розміру аліментів.

Підсумовуючи все наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до положень ч.1, ч.2 п.2 ст.141 ЦПК України, згідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, судові витрати позивача віднести за його рахунок.

Керуючись ст.ст.5,10,12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Коростенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 09.11.2021 року.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Коростенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), місце знаходження: м.Коростень вул.Ш.Алейхема,13, Житомирська область, .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом