Постанова

Іменем України

08 листопада2021 року

м. Київ

справа № 573/1830/20

провадження № 61-7135св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом Фермерського господарства «Коваленко Тетяни Миколаївни» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Білопілля Агросвіт» про визнання недійсним договору оренди, припинення речового права та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Коваленко Тетяни Миколаївни», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Білопілля Агросвіт», про стягнення орендної плати, розірвання договору оренди землі, за касаційною скаргою Фермерського господарства «Коваленко Тетяни Миколаївни» на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 11 січня 2021 року, ухвалене суддею Замченко А. О., та постанову Сумського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Собини О. І., Левченко Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року Фермерське господарство «Коваленко Тетяни Миколаївни» (далі - ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Білопілля Агросвіт» (далі - ТОВ «Білопілля Агросвіт») про визнання недійсним договору оренди землі від 02 березня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Білопілля Агросвіт» з одночасним припиненням речового права (права оренди) ТОВ «Білопілля Агросвіт» на об`єкт речового права - земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0179, площею 3,97 га, номер запису про інше речове право 37199082.

Позов обґрунтований тим, що 03 червня 2005 року між ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,97 га, кадастровий номер :02:002:0179, що розташована на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Строк дії договору - 20 років з 03 червня 2005 року до 03 червня 2025 року. 22 грудня 2006 року договір був зареєстрований у Білопільському відділі Сумської регіональної філії, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 4425. Умовами вказаного вище договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Проте, 18 серпня 2010 року спадкоємець ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , як новий власник спірної земельної ділянки, уклала з ТОВ «Білопілля Агросвіт» договір оренди землі №19с, об`єктом якого є вищезазначена земельна ділянка.

У 2019 році ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» зверталося до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі від 18 серпня 2010 року, однак рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 30 липня 2020 року у справі № 573/386/20 у задоволенні їхнього позову було відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

02 березня 2020 року ОСОБА_1 та ТОВ «Білопілля Агросвіт» уклали новий договір оренди спірної земельної ділянки № 59с, хоча вона і перебуває в оренді ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» на підставі чинного договору оренди землі від 03 червня 2005 року.

Позивач вважав, що вказаний договір оренди землі порушує права фермерського господарства на користування спірною земельною ділянкою, оскільки речове право є чинним та у встановленому порядку не припинено, що свідчить про невідповідність спірного договору вимогам законодавства.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни», третя особа - ТОВ «Білопілля Агросвіт», про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі від 03 червня 2005 року, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни».

Зустрічний позов обґрунтований тим, що у пункті 9 договору оренди землі від 03 червня 2005 року передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 556 грн 06 коп. на рік або надання послуг та сільськогосподарської продукції. Також у договорі передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

ОСОБА_1 зазначала, що 16 вересня 2009 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку і лише 12 березня 2020 року, після отримання ухвали Білопільського районного суду Сумської області у справі № 573/386/20, дізналася про те, що 03 червня 2005 року між ОСОБА_2 і ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки. До цього часу фермерське господарство в добровільному порядку не виплатило їй заборгованість з орендної плати за 2010-2019 роки, загальний розмір якої з урахуванням індексів інфляції складає 6 240 грн 11 коп.

Посилаючись на вказані вище обставини та на систематичну несплату відповідачем орендної плати ОСОБА_1 просила розірвати договір оренди землі, укладений 03 червня 2005 року між ОСОБА_2 та ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни», стягнути на її користь з відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 6 240 грн 11 коп.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 20 листопада 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни».

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 11 січня

2021 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, позов ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 02 березня 2020 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Білопілля Агросвіт» щодо земельної ділянки площею 3,9730 га, кадастровий номер :02:002:0179, розташованої на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, право оренди за яким 02 липня 2020 року зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 37199082. Припинено речове право ТОВ «Білопілля Агросвіт» щодо оренди вищезазначеної земельної ділянки.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір оренди землі, укладений 03 червня 2005 року між ОСОБА_2 та ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни», зареєстрований 22 грудня 2005 року в Білопільському відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», запис у Державному реєстрі земель № 4425.

Стягнуто з ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» на користь ОСОБА_1 6 240 грн 11 коп. заборгованості з орендної плати, обрахованої без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.

Вирішено питання про судові витрати.

Судові рішення мотивовані тим, що оскільки строк дії договору оренди землі від 03 червня 2005 року на час укладання оспорюваного договору оренди землі від 02 березня 2020 року № 59с, не припинив своєї дії, ОСОБА_1 не мала законних підстав укладати договір оренди цієї ж ділянки з іншою особою, а уклавши його, порушила право оренди ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» за вказаним договором, що є підставою для визнання недійсним цього договору. Також у процесі розгляду справи судами було встановлено, що ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» систематично не сплачує ОСОБА_1 орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 03 червня 2005 року, а тому наявні підстави, передбачені законом, для розірвання зазначеного договору та стягнення з ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» на користь ОСОБА_1 6 240 грн 11 коп. заборгованості з орендної плати, обрахованої без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2021 року ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Білопільського районного суду Сумської області від 11 січня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 18 березня 2021 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог щодо розірвання договору оренди землі та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову у цій частині.

Заявник посилається на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Білопілля Агросвіт» просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судове рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Фактичні обставини у справі, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі рішення VI сесії 23 скликання Супрунівської сільської ради від 04 травня 1999 року ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 4,12 га, яка складається із земельних ділянок площами 3,97 га та 0,15 га, розташовану на території Супрунівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що 31 травня 1999 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії IV-СМ №027160 (а. с. 24).

03 червня 2005 року між ОСОБА_2 та ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» укладено договір оренди земельної ділянки, на підставі якого орендодавець ОСОБА_2 передала у строкове платне користування орендарю ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,97 га, кадастровий номер :02:002:0179, що розташована на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 21-23).

У пункті 8 цього договору сторони визначили строк дії договору - 20 років, тобто з 03 червня 2005 року до 03 червня 2025 року.

Також договором визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка передається в оренду, станом на 01 січня 2005 року становить 37 071 грн. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 1,5% від нормативної грошової оцінки, що становить 556 грн 06 коп. за рік, або надання послуг та сільськогосподарської продукції. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (пункти 9, 10 договору).

У пункті 11 договору оренди земельної ділянки зазначено: «Орендна плата вноситься у такі строки ______». Зазначена графа не заповнена.

Пунктом 38 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою, рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

У пункті 39 договору зазначено, що розірвання договору в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є несвоєчасна сплата орендної плати та неналежне виконання умов договору.

Відповідно до пунктів 40, 43 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

22 грудня 2006 року договір був зареєстрований у Білопільському відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 4425 (а. с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яку її дочка ОСОБА_1 прийняла на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 червня 2019 року, ставши власником земельної ділянки загальною площею 4,12 га, яка складається із земельних ділянок площами 3,97 га та 0,15 га, розташованих на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 79).

17 грудня 2016 року право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 30 липня 2020 року, яке набрало законної сили, у справі № 573/386/20 за позовом ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» до ОСОБА_1 , ТОВ «Білопілля Агросвіт» про визнання недійсним договору оренди землі, встановлено, що 18 серпня 2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Білопілля Агросвіт» укладено договір оренди земельної ділянки № 19с, на підставі якого ОСОБА_1 передала товариству в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,97 га, розташовану на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області(а. с. 5-7 ). 17 грудня 2016 року Білопільською міською радою в Державному реєстрі речових прав здійснено реєстрацію вказаного договору оренди.

Зазначеним рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 18 серпня 2010 року № 19с у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Як вбачається із розрахунку, наданого ОСОБА_1 , заборгованість ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» зі сплати орендної плати за 2010-2019 роки з урахуванням індексу інфляції становить 6 240 грн 11 коп., яка до цього часу позивачу не виплачена.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, а також, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення в оскаржуваній частині відповідають цим вимогам у повній мірі.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною третьою статті 1223 ЦК України передбачено, що спадщина належить спадкодавцю від дня відкриття спадщини. Тобто дата оформлення спадщини, а саме отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не може обмежувати можливість реалізації належних спадкоємцю прав власника від дня відкриття спадщини.

Разом із цим правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України щодо підстав дострокового розірвання договору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на момент укладання оспорюваного договору оренди землі від 03 червня 2005 року) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

За загальними правилами статті 651 ЦК України умовою розірвання договору оренди в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачала. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Установивши у даній справі, що ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» належним чином не виконувало свої зобов`язання за договором оренди від 03 червня 2005 року, не здійснювало виплату орендної плати за 2010-2019 роки з урахуванням її індексації, що свідчить про систематичність порушення ними умов договору, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання цього договору та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 6 240 грн 11 грн.

Верховний Суд погоджується з висновками судів про те, що виплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, систематичне невиконання якої є підставою для його розірвання.

Аналогічного висновку у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у постановах від 06 жовтня 2021 року у справі № 573/1831/20 (провадження № 61-7704св21), від 27 жовтня 2021 року у справі № 573/1834/20 (провадження № 61-7130св21), від 27 жовтня 2021 року у справі № 573/1833/20 (провадження № 61-7138св21).

Посилання ФГ «Коваленко Тетяни Миколаївни» у касаційній скарзі на неврахування судами попередніх інстанцій правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 709/1089/17 (провадження № 61-12745сво18) колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у наведеній заявником справі та у справі, яка переглядається, різні фактичні обставини та застосовані до них норми права, зокрема у справі № 709/1089/17 судами встановлено одноразове порушення обов`язку зі сплати орендної плати, тоді як у справі, яка переглядається, доведеним є систематичне порушення обов`язку орендаря зі сплати орендних платежів.

Інші доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права і зводяться до власної переоцінки позивачем встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Крім того, слід звернути увагу заявника на те, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних помилок.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалені у справі судові рішення в оскаржуваній частині- без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Коваленко Тетяни Миколаївни» залишити без задоволення.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 11 січня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 18 березня 2021 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Коваленко Тетяни Миколаївни», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Білопілля Агросвіт», про розірвання договору оренди землі від 03 червня 2005 року та стягнення орендної плати, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров