Справа № 2-1168/11
УХВАЛА

Іменем України

04.01.2021 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Лукінова К.С. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого частково судового провадження у цивільній справі № 2-1168/11, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 згідно поштового конверту від 12.09.2020 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про відновлення втраченого частково судового провадження у цивільній справі №2-1168/11, в якій просив відновити рішення від 10.02.2011 року по справі № 2-1168/11 Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Метою відновлення частково втраченого судового провадження (а саме рішення) заявник зазначив - виконання прийнятого рішення.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2020 року заяву було передано в провадження судді Лукінової К.С. 31.12.2020 року.

Вивчивши матеріали справи та поданої заяви приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 491 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.

Як вбачається з поданої заяви, заявник просить відновити рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-1168/11 від 10.02.2011 року, але не просить поновити строк і не зазначає поважності причин з наданням відповідних доказів порушенню строку, передбаченому ч. 5 ст. 491 ЦПК України.

При цьому, виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. (в редакції, що діє на момент вирішення питання про відкриття провадження за заявою).

Згідно ст. 21 ЗУ «Про виконавче провадження», що діяв на момент винесення та можливого вступу рішення суду в законну силу, на яке вказує заявник, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в

такі строки: 1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох

років; 3) посвідчення комісій по трудових спорах - протягом трьох

місяців; 4) постанови органів (посадових осіб), уповноважених

розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом

трьох місяців; 5) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не

встановлено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті,

встановлюються: 1) для виконання рішень і вироків судів у частині майнових

стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили

чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи

розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає

негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) для виконання рішень господарських судів - з наступного дня після набрання рішенням законної сили; 3) для виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 4) для виконання рішень, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, - з дня винесення відповідної постанови. По інших виконавчих документах строк пред`явлення їх до

виконання встановлюється з наступного дня після їх видачі, якщо

інше не встановлено законом. Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про

стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом

чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть

бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який

присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання

встановлюються для кожного платежу окремо.

Тобто, у будь-якому випадку строк виконання рішення суду від 10.02.2011 року (у разі якщо воно дійсног бело винесено судом), закінчився в лютому 2014 року.

Як зазначалося вище, заявник не просив поновити цей строк і не надавав доказів поважності причин пропуску цього строку.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 492 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження у випадках, коли заява подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою статті 491 ЦПК україни, і суд відхилив клопотання про його поновлення.

Керуючисьп. 2 ч. 4 ст. 492 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого частково судового провадження у цивільній справі № 2-1168/11.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.С. Лукінова