ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8990/21 Справа № 206/2001/21 Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Пищиди М.М.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 08 липня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Дніпро) про зняття арешту, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Дніпро) про зняття арешту.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 08 липня 2021 року позовну заяву було залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 08 липня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона не була належним чином повідомлена про судові засідання, судові повістки не отримувала.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Дніпро) про зняття арешту (а.с.2-14).

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2021 року у вказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 26 травня 2021 року (а.с.16).

Згідно довідки про доставку SMS-повідомлення вбачається, що на належний ОСОБА_1 мобільний номер НОМЕР_1 було відправлено повідомлення про дату, час та місце судового засідання, а саме на 08 липня 2021 року.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що будучи належним чином повідомленою про дату судового засідання за допомогою СМС-повідомлень, позивач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явилася, клопотань про розгляд справи в її відсутності або відкладення розгляду справи не надавала, причини неявки не повідомляла.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

За змістом частини першої, другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише за наявності таких умов: 1) позивач був належним чином повідомлений про час слухання справи 2) повторно не з`явився та 3) саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі №756/15271/17 (провадження №61-14373св19), від 11 березня 2020 року у справі №761/8849/19 (провадження №61-21428св19).

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).

Частиною шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Досліджуючи матеріали справи, колегія суддів зауважує, що провадження у даній справі здійснюється в порядку загального позовного провадження, перше підготовче судове засідання було призначено на 26 травня 2021 року, в той же час в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення позивача про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, зокрема повідомлення про вручення позивачу поштової кореспонденції.

Відкладаючи підготовче засідання на 8 липня 2021 року судом було здійснено виклик позивача за допомогою СМС-повідомлення на мобільний номер позивача, зазначений у позовній заяві, про що складено відповідну довідку, відомості про направлення на адресу позивача судової повістки або повідомлення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року №73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 подавала заявку про направлення їй повісток SMS-повідомленням.

За таких обставин ОСОБА_1 не була присутньою в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції та не була належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлена про розгляд справи.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 18 березня 2020 року по справі №704/435/19-ц, провадження №61-21638 св 19.

Крім того, у своїй постанові від 10 лютого 2021 року у справі №598/2250/19, провадження №61-19688св20, Верховний Суд роз`яснював, що встановивши, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання, суд першої інстанції, повинен був закрити підготовче провадження у справі відповідно до пункту 3 частини 2 статті 200 ЦПК України та призначити справу до судового розгляду по суті.

З огляду на те, що вищезазначені процесуальні дії судом виконані не були, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, оскільки зазначені положення підлягають застосуванню лише під час проведення розгляду справи по суті у судовому засіданні.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи наведені обставини та положення законодавства, колегія суддів вважає, що залишення позовної заяви без розгляду, за відсутності умов, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, є помилковим.

З огляду на викладене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду перешкоджає подальшому провадженні у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

При наявних порушеннях процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,380,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 08 липня 2021 року скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Пищида М.М.