Справа №: 343/1162/21
Провадження №: 2/0343/485/21
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення порушень права власності на квартиру шляхом виселення, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка просить постановити рішення яким, усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення із вказаної квартири ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 13 000.00 грн. витрат на правову допомогу згідно квитанції, а також 908.00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 . Дана квартира належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування.

Разом з нею, в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані:батько ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;мати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; сестра ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 ;тітка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 ; син тітки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 я (Відповідач по справі), про що свідчить Витяг про зареєстрованих у житловому будинку осіб № 5082 від 18.05.2021 року, виданий Долинською міською радою Івано-Франківської області.

З листопада 2020 року відповідач забравши всі свої особисті речі виїхав, з належної ОСОБА_2 на праві власності квартири, для влаштування свого особистого життя і вже більше 7 (сім) місяців в квартирі не проживає та нею не користується, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов від 22.06.2021. З того часу відповідач ніякої участі в утриманні житла не приймає, а навпаки відповідач своєю поведінкою постійно психологічно травмує неповнолітню позивачку, оскільки приходить до належної позивачці квартири та у її присутності постійно вчиняє сварки та під час яких наносить тілесні ушкодження свої матері ОСОБА_6 , за що його неодноразово притягалося до відповідальності. Ніяких перешкод у проживанні в квартирі відповідачу не чинилося, він добровільно виселився з квартири, однак не знявся з реєстрації через, що значною мірою перешкоджає ОСОБА_2 повною мірою користуватись своїм житлом, зокрема через постійні сварки, скандали та псування майна в квартирі, що підтверджується відповіддю Долинського районного суду № 01-34/182020 від 24.06.2021.

На прохання до відповідача виписатись з належної на праві власності ОСОБА_2 квартири та припинити приходити до квартири та вчиняти сварки, відповідач не реагував та не реагує. На даний час проживання чи перебування відповідача їй невідоме.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Вона неодноразово зверталась з проханням до відповідача виписатись з належної їй на праві власності квартири, однак відповідач на прохання виписатись не реагує, тому змушена звертатись до суду.

Позивачка ОСОБА_2 та особа, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судові засідання не з`явилися, хоч про дату , час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому Законом порядку.

Представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Ільницький Я.І. (ордер серії ІФ№083231 а.с.26) в судовому засіданні позовні вимоги уточнив, просив визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 і. Судові витрати покласти на позивачку.

Відповідач ОСОБА_3 , в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному об`ємі, не заперечив проти задоволення позову.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно з ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з п. 1 ч.1ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Копія договору дарування від 02 жовтня 2020 року свідчить про те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_4 , від імені ОСОБА_1 , від імені ОСОБА_3 (далі Дарувальники) з однієї сторони та малолітня ОСОБА_2 від імені якої діють законні представники -батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (далі Обдаровувана ), уклали цей договір про таке:

Вони, Дарувальники,подарували, а вона, Обдаровувана , прийняла у дарунок належну Дарувальникам квартиру АДРЕСА_1 .

Квартира, що дарується, належить: Дарувальникам по 1/7 частці кожному на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 24.02.2005 виконавчим комітетом Долинської міської ради Івано-Франківської області згідно із рішенням виконкому №96 від 24.02.2005; Згідно з Витягу Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер: 10546678, номер запису:6188, в книзі:36 ;

ОСОБА_7 - 1/7 частка, на підставі Свідоцтва про право власності (а.с.13-14).

Копія Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу:226646665 від 02.10.2020, свідчить про те, що позивачці ОСОБА_2 , на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава для державної реєстрації:договір дарування, квартири (а.с.15).

Довідка №3056 про реєстрацію місця проживання особи видана Долинською міською радою 18.05.2021 (а.с.11) та Витяг №5082 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданий Долинською міською радою 18.05.2021, свідчать про те, що особа яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . В приміщенні/будинку зареєстровані особи : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - уповноважений власник; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - мати; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - батько; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - сестра; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - родич; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - родич (а.с.10).

Акт обстеження від 22.06.2021 (а.с.12) свідчить про те, що зі слів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , з листопада 2020 фактично не проживає за вищевказаною адресою, однак періодично приходить до квартири в стані алкогольного сп`яніння та вчиняє скандали та насильство в сім?ї відносно своєї матері, ОСОБА_6 , це все відбувається в присутності неповнолітньої ОСОБА_2 .

Отже, судом встановлено, що позивачка є власником майна - квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 і в силу ст.391 ЦК України, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, а право власності відповідача ОСОБА_3 , на вказану квартиру припинено 02.10.2020 у зв`язку з відчуженням цього майна, а тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі статті 346 ЦК України.

У постанові від 16 листопада 2016 року Верховний Суд вирішував справу № 6-709цс16 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, і зняття з реєстрації та вказав на те, що положення статей 383, 391, 405 ЦК України, статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, зокрема у випадку втрати власником права власності, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Такі по суті висновки містяться у постановах Верховного Суду від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-13113цс16 (753/481/15-ц), від 09 жовтня 2019 року у справі №695/2427/16-ц.

Судом встановлено, що після укладення договору дарування своєї частки спірної квартири 02.10.2020 право власності на неї у відповідача ОСОБА_3 припинилося, і він в листопада 2020 року добровільно її залишив.

Суд вважає доведеним, що відповідач з листопада 2020 року не проживає у належній позивачці квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , а його право власності на вказану квартиру припинено 02.10.2020 у зв`язку з відчуженням належної йому на праві власності частки цього майна.

Однак, відповідач не бажає добровільно знятись з реєстраційного обліку, що створює для позивачки незручності у реалізації права власності та користуванні квартирою.

Згідно постанови ВСУ від 16 листопада 2016 р. у справі № 6-709цс16, згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Отже, позивачка на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути її порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратили право користування.

Ураховуючи фактичні обставини справи, а саме припинення права власності відповідача ОСОБА_3 , на спірну квартиру, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивачки, з врахуваннями уточнених позовних вимог, про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання відповідача таким, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 346, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 133, 141, 206, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення порушень права власності на квартиру шляхом виселення - задоволити .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ID картка НОМЕР_2 , зареєстрований: за адресою АДРЕСА_1 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш