Справа № 325/1032/21
провадження № 2/325/329/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Діденко Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Краснової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Клепчев», про розірвання договору оренди землі стягнення орендної плати і понесених збитків,

в с т а н о в и в:

31.08.2021 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивачка просить: 1) розірвати договір оренди земельної ділянки від 23.10.2019 р., укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Клепчев» щодо земельної ділянки 6,7481 га кадастровий номер :03:002:0195; 2) розірвати договір оренди земельної ділянки від 23.10.2019 р., укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Клепчев» щодо земельної ділянки 0,4241 га кадастровий номер :03:002:0298; 3) Стягнути з ТОВ «Клепчев» на її користь суму несплаченої орендної плати 80 000,00 грн.; 4) стягнути збитки у виді вартості юридичних послуг в сумі 14100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці на праві власності належать дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Ганнівської сільської ради, площею 6,7481 га кадастровий номер :03:002:0195 та площею 0,4241 га кадастровий номер :03:002:0298. Вказані земельні ділянки були передані в оренду ТОВ «Клепчев» на підставі договорів оренди від 23.10.2019 р. Відповідно до умов договорів оренди, ТОВ «Клепчев» зобов`язалось вносити орендну плату в розмірі 20 000,00 грн. на рік за кожну земельну ділянку, у строк до 01 грудня кожного року. Однак, в порушення умов договору орендна плата не виплачується з 2019 року, тобто за 2019 та 2020 роки орендна плата не сплачена. Загальна сума заборгованості по орендній платі за дві земельні ділянки складає 80 000,00 грн. Позивачка вказує, що несплата орендної плати є істотним порушенням умов договору з боку орендаря, і тому просить розірвати договори оренди та стягнути заборгованість з орендної плати. Також, стверджує, що надана їй професійна юридична допомога у цій справі, є її збитками і тому просить на підставі ст.ст. 22, 1166 ЦК України, стягнути 14100,00 грн. збитків з відповідача.

Ухвалою судді від 06.09.2021 р. позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 29.09.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження, справа призначена до розгляду на 04.11.2021 р.; зобов`язано позивачку надати докази державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

В судове засідання позивачка не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась телефонограмою, разом із позовом подала заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних матеріалів.

Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

На підставі статей 191, 223 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін.

Вислухавши доводи учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Ганнівської сільської ради, площею 6,7481 га кадастровий номер :03:002:0195 та площею 0,4241 га кадастровий номер :03:002:0298, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЗП № 110485 від 16.12.2009 року та серія ЗП № 110484 від 16.12.2009 року.

23.10.2019 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Клепчев» був підписаний договір про оренду земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надала в оренду ТОВ «Клепчев» земельну ділянку для сільськогосподарських потреб, кадастрові номери :03:002:0195, :03:002:0298. Водночас, в пункті 2 Договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка площею 0,4241 га.

Крім того, 23.10.2019 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Клепчев» був підписаний договір про оренду земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надала в оренду ТОВ «Клепчев» земельну ділянку для сільськогосподарських потреб, кадастрові номери :03:002:0195, :03:002:0298. Водночас, в пункті 2 Договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка площею 6,7481 га.

Строк оренди складає 7 років (п. 6 обох Договорів).

Пунктами 8-10 обох Договорів визначений розмір орендної плати у грошовій формі 20 000,00 грн. на рік, який підлягає індексації і сплачується до 01 грудня кожного року.

Згідно з пунктами 19 Договорів оренди, земельна ділянка вважається переданою з моменту державної реєстрації Договору.

Пунктом 40 Договорів оренди передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2021 року № 275430700, земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0195 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 ; зареєстровано договір оренди вказаної земельної ділянки від 15.08.2019 року з ТОВ «Клепчев».

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2021 року № 275428178, земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0298, не зареєстрована у реєстрі, відомості про оренду відсутні.

20.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась з претензією до ТОВ «Клепчев» з вимогою розірвання договорів оренди, повернення земельних ділянок і сплати орендної плати в розмірі 80 000,00 грн.

Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

На підставі ст. 6 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 17 Закону України «Про оренду землі» визначено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Відповідно до статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди . Орендна плата справляється у грошовій формі.

На підставі ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря , зокрема, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки зобов`язаний , зокрема, приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди; своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають , зокрема право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Аналіз наведених положень законодавства у співставленні з положеннями наданих позивачкою договорів свідчать, що укладення договору оренди, а також виникнення прав та обов`язків сторін договору пов`язується не тільки з підписанням сторонами договору оренди, але і його державною реєстрацією.

У даній справі позивачкою не надано доказів державної реєстрації у встановленому законом порядку договорів оренди землі від 23.10.2019 року.

Так, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2021 року № 275430700, зареєстровано договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0195, з датою 15.08.2019 року. Водночас у даній справі позивачка посилається на договір оренди від 23.10.2019 року. Договір оренди від 15.08.2019 року позивачкою суду не надано.

Відомості про державну реєстрацію договору оренди від 23.10.2019 року стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0298 відсутні.

Ухвала суду від 29.09.2021 року, якою було зобов`язано позивачку надати докази державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок, позивачкою не виконана.

Таким чином, суд не може дійти висновку про виникнення прав і обов`язків сторін на підставі договорів оренди від 23.10.2019 року.

Суд приймає до уваги, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 322/1178/17 зроблено висновок, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про розірвання договору оренди за відсутності його державної реєстрації у разі, якщо є об`єктивні обставини, що вказують на наявність значної міри позбавлення того, на що орендодавець розраховував при укладенні договору оренди земельної ділянки. Проте, такий висновок стосувався невиконання орендарем обов`язку щодо державної реєстрації договору оренди, а у даній справі позов подано з інших підстав.

Крім того, відповідно до положень п. 18 Договорів оренди та ст. 19 Закону України «Про оренду землі», земельна ділянка вважається переданою з моменту державної реєстрації договору. З урахуванням відсутності доказів про державну реєстрацію договорів оренди від 23.10.2019 року, а також ненаданням будь-яких інших доказів, які би підтверджували передання відповідачу земельних ділянок, суд приходить до висновку про не доведення факту передання відповідачу земельних ділянок і їх використання, що також унеможливлює задоволення позову.

За таких умов, суд вважає, що позивачкою не доведені обставини справи і підстави позову, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди - витрат на юридичну допомогу є похідними від основних вимог, і тому завдоленню також не підлягають. Крім того, заявлена шкода є фактично процесульними витратами, які відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову - покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Повний текст рішення суду складено 09.11.2021 року.

Суддя Є.В. Діденко