Справа № 383/1080/20
Номер провадження 2/383/66/21
УХВАЛА

10 листопада 2021 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бондаренко В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Могиленко В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Гінцар В.В.,

представника відповідача адвоката Оверченко Л.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки зі спільного майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить виділити йому у натурі частку зі спільного майна, а саме об`єктів нерухомості, що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні позивач та представники сторін просили затвердити мирову угоду, яку уклали в письмовій формі.

За змістом пунктів мирової угоди, а саме:

пунктів 1-4 ОСОБА_2 , визнає за ОСОБА_1 право власності на 100/100 часток об`єкту нерухомості цілого магазину що, розташований за адресою: АДРЕСА_2 та складається з нежитлової будівлі саманної, обкладеної цеглою позначеної на плані технічної документації літерою «А», загальною площею 237.8 кв.м. та побутових будівель: погріб позначений на плані тенічної документації літерою «а», вхід в погріб позначений на плані технічної інвентаризації літерою «а1, а2», навіс позначений на плані технічної документації літерою «а3», ганок позначений на плані технічної документації літерою «Кр», прибудова позначена на плані технічної документації літерою «Ж», не заперечує проти виділення її в натурі ОСОБА_1 та припинення його права власності на 1/2 належну йому частку, а ОСОБА_1 згоден отримати в натурі 100/100 часток вказаного цілого магазину.

пунктів 5-8 ОСОБА_1 , визнає за ОСОБА_2 , право власності на 100/100 часток житлового будинку що, розташований за адресою : АДРЕСА_2 , що складається з житлового будинку цегляний, позначений на плані технічної документації літерами «А,а,Кр», загальною площею 62.5 кв.м. та на наступні господарсько-побутові споруди, що розташовані на вказаній земельній ділянці, а саме: гараж позначений на плані технічної документації літерою «В», гараж позначений на плані технічної документації літерою «З», гараж позначений на плані технічної документації літерою «Н», прибудова позначена на плані технічної документації літерою «Н1», ворота позначені на плані технічної документації літерою «N», замощення позначене на плані технічної документації цифрою «1», огорожа позначена на плані технічної документації літерою «N1», не заперечує проти виділення її в натурі ОСОБА_2 та припинення його права власності на 1/2 належну йому частку житлового будинку, а ОСОБА_2 згоден отримати в натурі 100/100 часток вказаного житлового будинку.

пунктів 9-12 ОСОБА_2 , визнає за ОСОБА_1 , право власності на 100/100 часток господарсько-побутових споруд, що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: сарай позначений на плані технічної документації літерою «Г», гараж позначений на плані технічної документації літерою «Д», гараж позначений на плані технічної документації літерою «К», туалет позначений на плані технічної документації літерою «О», басинна позначена на плані технічної документації літерою «Ж», не заперечує проти виділення в натурі ОСОБА_1 100/100 часток вказаних господарсько-побутових споруд, та припинення його права власності на 1/2 належну йому частку вказаних господарсько-побутових споруд, а ОСОБА_1 згоден отримати в натурі 100/100 часток вказаних господарсько-побутових споруд.

Сторони не мають взаємних претензій щодо понесених судових витрат у справі.

Відповідно до ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін.

Відповідно до вимог ч.5 ст.207 ЦПК України, вирішуючи питання затвердження мирової угоди, суд перевіряє, чи не суперечать її умови закону, чи не порушують права або охоронювані законом інтереси інших осіб.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частки вказаних об`єктів нерухомості, які розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

В мировій угоди сторін, сторони просять визнати за кожною із сторін право власності на цілий об`єкт нерухомого майна, припинивши їх частки у спільній частковій власності, тобто фактично здійснити обмін частками у спільній частковій власності на спірні об`єкти нерухомості шляхом укладення мирової угоди в цивільному процесі, що суперечить закону, оскільки кожен з співвласників має право на виділ в натурі тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ч.ч. 1, 2 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вказані господарсько-побутових споруд є приналежністю до головної речі.

Як вбачається із тексту мирової угоди, в ній відсутні взаємні поступки позивача та відповідача у справі, на які вони йдуть, натомість мирова угода засвідчує домовленість сторін щодо обміну об`єктами нерухомості, які мають окремі ознаки самочинних, на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На переконання суду в даному випадку сторони намагаються підмінити процедуру укладення цивільно-правової угоди щодо обміну частками різних об`єктів нерухомості, яка підлягає нотаріальному посвідченню, інститутом укладення мирової угоди у цивільному процесі за позовом про виділення із цих об`єктів належних сторонам часток в натурі, що є неприпустимим, адже суперечить завданням цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 5 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права та охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.

При таких обставинах суд вважає відсутніми правові підстави для затвердження такої мирової угоди, а тому в затвердженні мирової угоди необхідно відмовити та відповідно до ч.5 ст.207 ЦПК України продовжити судовий розгляд справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 142, 207, 208, 255, 256 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Судовий розгляд справи продовжити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Бондаренко