Справа № 466/8434/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Донченко Ю.В.

секретаря судового засідання Пилипців О.-І.І.

Справа № 466/8434/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова, третьої особи Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконною відмову про реєстрацію місця проживання та зобов`язання до вчинення дій,-

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до Квартирно- експлуатаційного відділу м.Львова, третьої особи Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконною відмову про реєстрацію місця проживання та зобов`язання до вчинення дій. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він, старший сержант з 2000 року являється службовцем Національної академії сухопутних військ імені П. Сагайдачного та працює на посаді артиста другої категорії військового оркестру.

У 2000 році на підставі рішення начальника Львівського гарнізону отримав у гуртожитку Міністерства Оборони України, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Кн.Ольги, 5 кімнату №18 жилою площею 14,3 кв.м. З 2000 року і до тепер проживає у згаданій кімнаті гуртожитку разом із сім`єю: дружина, ОСОБА_4 та дві доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на його утриманні.

Зазначає, що разом із сім`єю з 04.02.2008 року зареєстровані на території військового містечка військової частини де проходить службу за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на те, що позивач разом із сім`єю проживає в кімнаті АДРЕСА_2 , що є площею меншою встановленої норми, оскільки на одну особу припадає 6 кв.м. на 1 особу, командуванням Національної академії сухопутних військ імені гетьмана П. Сагайдачного було подано клопотання до КЕВ м.Львова про виділення йому для проживання на склад сім`ї чотири особи на підставі наказу Міністра оборони №380 від 31.07.2018 р. для покращення житлових умов проживання додатково кімнату АДРЕСА_3 (барак), що підтверджується відповідним клопотанням №33 від 19.02.2019 р. В цьому ж клопотанні зазначено, що на квартирному обліку в Національній академії він перебуває з 10.10.2007 р. складом сім`ї чотири особи, по службі характеризується позитивно, зауважень не має, функціональні обов`язки виконує добросовісно. До даного клопотання ОСОБА_1 було надано всі необхідні документи, які передбачені п.15 розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена Наказом МО України №380 від 31.07.2018 р.

Рішенням начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова №9 від 07.03.2019 р. у відповідності до ст. ст. 128-129 Житлового Кодексу Української РСР, розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України від 31.07.2018 р. №380, Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015р. №8 вирішено надати позивачу на сім`ю чотири особи кімнату №22 площею 14,1 кв.м. в будівлі №112 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 до кімнати №18 площею 14,3 кв.м.

На підставі вищевказаного рішення КЕВ м.Львова, 07.03.2019 р. було укладено між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова в особі начальника КЕВ м.Львова ОСОБА_7 та позивачем договір найму житлової площі (житлове приміщення) на кімнату № НОМЕР_2 площею 14,3 кв.м та на кімнату № НОМЕР_3 площею 14,1 кв.м за адресою АДРЕСА_4 .

Наказом начальника Національної Академії Сухопутних військ імені Гетьмана П. Сагайдачного №172-АД від 20.03.2019 р. ОСОБА_1 як військовослужбовця та членів його сім`ї взято на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) з дати реєстрації рапорту - 12.11.13 №502.

Відтак, на підставі ст. 129 ЖК Української РСР, а також розділу 2 Договору найму житлової площі (житлового приміщення), яким передбачено обов`язок наймодавця видати спеціальний ордер на вселення, позивачу повинні були видати спеціальний ордер на вселення у кімнату АДРЕСА_5 та кімнату №22 в гуртожитку, однак такий не було видано, а видали лише рішення начальника КЕВ м.Львова №9 від 07.03.2019 р., на підставі якого та договору найму житлової площі (житлового приміщення) сім`я позивача почала проживати в двох кімнатах гуртожитку - АДРЕСА_6 .

З метою скористатись своїм правом щодо реєстрації свого постійного місця проживання, позивач звернувся з вищевказаним договором найму до ЦНАП Франківського району де подав відповідну заяву про зняття його з реєстрації по АДРЕСА_1 , за якою він фактично не проживає та реєстрації в кімнатах АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 , де він фактично проживає ще з 2000 року, однак йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю спеціального ордера на вселення у вищезгадані кімнати гуртожитку.

В подальшому позивач 15.03.2021 р. звернувся із заявою до КЕВ м.Львова (вх. КЕВ №1367 від 15.03.2021) щодо надання йому спеціального ордеру. Однак йому було відмовлено. В листі КЕВ м.Львова вказано, що оскільки станом на теперішній час будівля №112 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 не зареєстрована в місцевих органах самоврядування як гуртожиток для проживання сімей, спеціальний ордер на кімнати АДРЕСА_7 не може бути оформлений.

Разом з тим, стосовного спеціального ордера на вселення, то такий йому не було видано не з його вини, хоча такий повинен був бути виданий на підставі Договору найму житлової площі. У кімнату №22 позивач із сім`єю вселились у 2019 році на підставі рішення начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова №9 від 07.03.2019 р.

Таким чином КЕВ м.Львова своєю відмовою у видачі спеціального ордера на вселення суперечить своїм же діям стосовно укладення договору найму, адже КЕВ м.Львова укладаючи договір про найм житлової площі (житлового приміщення) тим самим визнав легітимність проживання ОСОБА_1 разом з сім`єю в кімнаті АДРЕСА_5 та кімнаті АДРЕСА_3 .

Наголошує, що його дружина ОСОБА_4 працює в Ліцеї №28 ЛМР на посаді вчителя англійської мови. старша донька ОСОБА_8 навчається в 8-В класі ліцею №28 ЛМР, а молодша донька ОСОБА_9 навчається у 4-А класі ліцею №28. Доходи їх сім`ї є не на стільки великими, щоб вони могли позволити собі придбати власне житло, крім цього виховують двох неповнолітніх доньок, яких необхідно утримувати, поставити на ноги, дати відповідну освіту, які потребують нормальних житлових умов та повинні бути зареєстровані за місцем їх проживання.

Зважаючи на те, що вже понад 20 років позивач з сім`єю проживають в гуртожитку по АДРЕСА_8 та на підставі рішення КЕВ м.Львова від 07.03.2019 р. і договору найму від 07.03.2019 р., за ними закріплена кімната № НОМЕР_3 , належним чином сплачують комунальні послуги, дбають про належний житловий стан кімнат та не мають іншого житла крім цього, відмова КЕВ м.Львова у видачі спеціального ордера на вселення у гуртожиток є неправомірною.

Враховуючи наведене, просить зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова видати ОСОБА_1 спеціальний ордер на вселення у кімнату АДРЕСА_5 та кімнату АДРЕСА_9 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14.09.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

04.10.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки будівля АДРЕСА_10 не зареєстрована в органах місцевого самоврядування як гуртожиток для проживання сімей, спеціальний ордер на вселення до кімнат АДРЕСА_6 не може бути оформлений.

Ухвалою судді від 05.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечувала.

Представник третьої особи скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється службовцем Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана П. Сагайдачного та працює на посаді артиста другої категорії військового оркестру.

Із письмових матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з 04.02.2008 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно рішення начальника Львівського гарнізону Смеречинський С.Д. у 2000 р. отримав у гуртожитку Міністерства Оборони України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 жилою площею 14,3 кв.м., де проживає разом з сім`єю на даний час .

Згідно довідки про перевірку житлових умов ОСОБА_1 разом із сім`єю: дружина- ОСОБА_4 та дві доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за адресою: АДРЕСА_8 жилою площею 14,3 кв.м. (гуртожиток-барак) та потребує покращення житлових умов (а.с.18).

Разом з тим позивач з сім`єю належним чином сплачують комунальні послуги, дбають про належний житловий стан кімнат та не мають іншого житла крім цього.

Рішенням начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова В.В. Гуменюка від 07.03.2019 надано кімнату №22 в будівлі №112 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 площею 14,1 кв.м. військовослужбовцю Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного старшому сержанту ОСОБА_1 на сім`ю 4 особи (він, дружина - 1985 р.н., донька - 2007 р.н., донька - 2012 р.н.) до кімнати №18 площею 14,3 кв.м) (а.с.17).

07.03.2019 р. між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова в особі начальника КЕВ м.Львова ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено договір найму житлової площі (житлове приміщення) на кімнату № НОМЕР_2 площею 14,3 кв.м та на кімнату № НОМЕР_3 площею 14,1 кв.м за адресою АДРЕСА_4 (а.с.15-16 зворот).

Наказом начальника Національної Академії Сухопутних військ імені Гетьмана П. Сагайдачного №172-АД від 20.03.2019 р. ОСОБА_1 як військовослужбовця та членів його сім`ї взято на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) з дати реєстрації рапорту - 12.11.13 №502.

З довідок №№403/1, 403/2 від 26.04.2021 р. вбачається, що старший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Національній академії сухопутних військ імені Гетьмана П.Сагайдачного та на його утриманні знаходиться дружина ОСОБА_4 , донька ОСОБА_8 , 2007 р.н. та донька ОСОБА_9 , 2012 р.н. (а.с.21).

У зв`язку з відмовою ЦНАП Франківського району щодо реєстрції постійного місця проживання ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю спеціального ордера на вселення у вищезгадані кімнати, 15.03.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою до КЕВ м.Львова (вх. КЕВ №1367 від 15.03.2021) щодо надання йому спеціального ордеру.

В листі КЕB м.Львова вказано, що оскільки станом на теперішній час будівля №112 військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 не зареєстрована в місцевих органах самоврядування як гуртожиток для проживання сімей, спеціальний ордер на кімнати АДРЕСА_7 не може бути оформлений.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно з п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженому наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 р., №396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), звертається в орган приватизації. Громадянином до органу приватизації подається, зокрема, ордер про надання жилої площі.

Відповідно до ст.ст. 51, 58 ЖК, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» розділ IV ст.ст.69-72, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Відповідно до ст.127 Житлового кодексу Української РСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Порядок надання жилої площі в гуртожитках, згідно ст. 128 Житлового кодексу Української РСР визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

За змістом ст. 129 Житлового кодексу Української РСР. на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Крім цього, постановою Верховного Суду України у справі 6-83цс15 від 10.06.2015 року визначено, що ордер на жилу площу в гуртожитку може бути видано лише на вільну жилу площу за спільним рішенням адміністрації та відповідного профспілкового комітету підприємства, установи, організації, і цей ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення.

Згідно пункту 3 Примірного Положення про користування гуртожитками, ствердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 №498 жила площа в гуртожитках надається: у вигляді окремого жилого приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім`ї та у вигляді ліжко-місця для проживання одиноких осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах.

Розмір жилої площі, що надається в гуртожитку, не може бути менше ніж 6 кв. метрів на одну особу.

У відповідності до п.6 Примірного Положення про користування гуртожитками на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає особі ордер за формою згідно з податком, який є єдиним документом, що підтверджує право вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

На підставі п.7 вищевказаного Положення користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера: у гуртожитках, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, - за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера або на підставі договору оренди житла.

Так, відповідно до ст. 4 ЖК УРСР житловий фонд включає, серед іншого і жилі будинки, і жилі приміщення в інших будівлях, що належали колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належали державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям.

Відповідно до приписів ст. 52 ЖК Української жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

На зазначений порядок надання житлових приміщень у користування вказує і Верховний суд України у Правових позиціях щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право) від 26.05.2001р. п. 11 «У випадках, коли згідно із законодавством жиле приміщення надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профкому або за спільним рішенням громадської організації та її профспілкового органу з наступним повідомленням виконкому місцевої ради або місцевої державної адміністрації (статті 52, 53 ЖК Української РСР), право на жиле приміщення виникає з часу його надання...».

Таким чином, вселення ОСОБА_1 та його сім`ї а також користування житловою площею на підставі заявлених документів, а саме: рішення КЕВ м.Львова №9 від 07.03.2019 р. та договору найму житлової площі (житлового приміщення), кімнат АДРЕСА_11 у будівлі №112 повністю кореспондує нормам ЖК Української РСР.

Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Правова позиція Європейського Суду з прав людини, відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. The U.K. від 21.02.1990р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow V. the U.K. від 24.11.1986р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

Вирішуючи питання чи має місце порушення права на повагу до житла, суд в першу чергу з`ясовує чи була квартира, інше приміщення житлом за змістом ст. 8 Конвенції. В цьому сенсі Європейський суд виробив чітку позицію, яка відображена в багатьох його рішеннях. Так, п.36 рішення у справі «Прокопович проти Росії» від 18.11.2004 року Суд вказав: «...поняття «Житло» за змістом ст.8 не обмежено тим, яке зайнято законно чи яке законно встановлено. «Житло» є автономною категорією, котра не залежить від класифікації за внутрішнім законом. Будь-яке з двох видів проживання становить «Житло», яке підлягає захисту ст.8 параграфом 1, буде залежати від фактичних обставин, а саме: існування суттєвих та постійних зв`язків з визначеним місцем (Buckley v. The United Kingdom, від 25.09.1996 р.).

Враховуючи, що позивач разом з сім`єю мешкає в кімнатах АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 на законних підставах ( на умовах договору найму житлової площі (житлове приміщення) на кімнату №18, площею 14,3 кв.м та на кімнату №22, площею 14,1 кв.м за адресою АДРЕСА_4 ) являється квартиронаймачем спірного житлового приміщення та єдиною особою, яка протягом тривалого часу проживає в ньому, зокрема з 2000 р., належним чином сплачує комунальні послуги, разом з дружиною дбають про належний житловий стан кімнат та не мають іншого житла суд вважає, що вони не можуть бути позбавлені права на реєстрацію в жилому приміщенні .

З моменту вселення позивача разом з сім`єю в спірні житлові приміщення, їх право на користування житловим приміщенням ніким, в тому числі відповідачем не оспорювалось та доказів такого оскарження суду не надано. Із позовними вимогами до суду про визнання позивача таким що втратив право користування житловим приміщенням ніхто не звертався.

Згідно з наданих стороною позивача доказів, ОСОБА_1 є наймачем спірних житлових приміщень, тривалий час разом з дружиною і дітьми проживає у гуртожитку-бараку, що підтверджується деклараціями про вибір лікаря, довідками з місця навчання дітей.

Сім`я позивача потребує покращення житлових умов, оскільки не в змозі придбати власне житло, а також взята на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями.

На підставі ст. 129 ЖК Української РСР, а також розділу 2 Договору найму житлової площі (житлового приміщення), яким передбачено обов`язок наймодавця видати спеціальний ордер на вселення, позивачу повинні були видати спеціальний ордер на вселення у кімнату АДРЕСА_5 та кімнату № НОМЕР_3 в гуртожитку, оскільки вищенаведенні приміщення відповідають категорії «житло» і таке право позивача передбачене Конституцією України.

Пунктом 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Принцип пропорційності у розумінні Європейській суд з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Отже, дії Квартирно- експлуатаційного відділу м.Львова порушують конституційне право ОСОБА_1 на реєстрацію в тому житлі, де і фактично проживає разом з сім`єю у встановленому законом порядку.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відмова Квартирно- експлуатаційного відділу м.Львова у видачі ордеру на вселення до кімнати №18 та кімнати АДРЕСА_3 є неправомірною, а тому слід зобов`язати Квартирно- експлуатаційний відділ м.Львова видати спеціальний ордер на вселення у кімнату АДРЕСА_5 та кімнату АДРЕСА_9 .

Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 263-265 ЦПК України, ст. 51,58 ЖК України, , Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим у МЮ України 29.01.2010 року за № 109/17404, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Зобов`язати Квартирно- експлуатаційний відділ м.Львова видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_12 спеціальний ордер на вселення у кімнату АДРЕСА_13 .

Стягнути з Квартирно- експлуатаційного відділу м.Львова на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_12 908,00 (дев"ятсот вісім гривень) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_12 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: Квартирно- експлуатаційний відділ м.Львова, адреса: м.Львів, вул.Батуринська, 2, .

Третя особа: Франківська районна адміністрація ЛМР, адреса: м.Львів, вул.Ген.Чупринки, 85.

Текст рішення складено та підписано 25.10.2021 р.

Суддя Ю. В. Донченко