Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2021 Справа №607/14734/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді - Братасюка В.М.

за участі секретаря судового засідання Паславської О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дитину, участі у матеріальному забезпеченні дитини не бере, інших дітей чи непрацездатних батьків на його утриманні не має, отримує доходи за вкладання бруківки, а що отримує приблизно 15000-20000грн. на місяць, а тому вважає, що може виділяти на утримання дитини 3000грн., а вона неспроможна самостійно забезпечувати дитину усім необхідним.

Представник позивача ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечили щодо стягнення з відповідача аліментів у межах 1500 грн., зазначивши, що офіційно він не працює, має не регулярний дохід.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення з наступних підстав:

07.12.2017року між сторонами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.11.2020 року.

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_5 , що стверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 06.04.2010року Шершенівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Як вбачається із довідки ПП «Сонячне» №78 від 12.08.2021року та Актів обстеження житлових умов від 11.08.2021року дитина ОСОБА_5 зареєстрована та проживає разом із матір`ю ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 за вказаною адресою зареєстрований але не проживає.

Відповідно до довідки КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня №2» №135 від 18.08.2021року, ОСОБА_4 працює лікарем в КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня №2» за період з 01.02.2021року по 31.07.2021року отримала дохід 52897,29грн.

Також на підтвердження факту вкладання відповідачем ОСОБА_2 бруківки та отримання за це доходів, позивачем ОСОБА_4 надано копії скіншотів з персональної сторінки соціальної мережі Facebook та витяг з мобільного за стосунку Getcontac. Водночас відповідач не заперечує, що займається даним видом робіт проте зазначає, що має не регулярний дохід, а не такий який вважає позивачка.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від встановленого ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку щодо належного утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 достатнього для її гармонійного розвитку.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1500грн., крім того, суд бере до уваги, що він працездатного віку, будь-яких доказів, що за станом здоров`я чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обов`язків щодо утримання дитини не здобуто.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, необхідність забезпечення прав малолітньої дочки сторін на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду, і до досягнення дитиною повноліття.

За вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89,141, 264, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 20.08.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908 гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк