Справа № 2-523/10
Провадження № 22-ц/801/2361/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С.А.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

09 листопада 2021 рокуСправа № 2-523/10м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній спра-ві за позовом прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі Публічного ак-ціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми простроче-ної заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Пуб-лічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки, за зус-трічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 25 червня 2010 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2016 року позов прокурора м. Вінниці задоволений, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії Вінницького обласного управління заборгованість за кредитним договором від 18 січня 2008 року № 1337 в сумі 822578,16 гривень, з яких основний борг 344437,53 гривень, проценти за користування кредитними коштами 242171,00 гривні, пеня за простроченими основним боргом та процентами у розмірі 40562,05 гривні; у дохід держави стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6890,00 гри-вень. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволений, визнаний недійсним дого-вір поруки від 18 січня 2008 року № 634, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Він-ницьке міське відділення № 8672; стягнуто з АТ «Ощадбанк» в особі філії Він-ницького обласного управління у дохід держави судовий збір у сумі 551,20 гривні. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Корнійчука С. А. задоволена частково, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2016 року в частині вирішення позовних вимог прокурора м. Він-ниці в інтересах ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення суми простроченої заборгованості скасоване, у цій частині ухва-лене нове рішення. Первісний позов задоволений частково, з ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ «Ощадбанк» в особі філії Вінницького обласного уп-равління заборгованість за кредитним договором від 18 січня 2008 року № 1337 в сумі 802708,68 гривень, з яких основний борг - 344437,53 гривень, проценти за користування кредитними коштами в розмірі 244072,48 гривень, пеня за про-строченим основним боргом та процентами у розмірі 214198,67 гривень. У за-доволенні решти позовних вимог по первісному позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової пала-ти Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року касаційна скарга ОСОБА_6 залишена без задоволення, рішення Апеляційного суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року залишене без змін.

18 жовтня 2021 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеля-ційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 25 червня 2010 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі Украї-ни. Ухвалою апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року із суду першої інстан-ції витребувана сама цивільна справа, у якій було постановлено оскаржувану ухвалу, 25 жовтня 2021 року вказана справа № 212/2-5412/11 надійшла в суд апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року апеляційна скарга боржниці ОСОБА_1 залишалася без руху з наданням їй десятиденного строку з дня вручення копії ухвали суду для подання при бажанні суду апеля-ційної інстанції заяви на поновлення процесуального строку для апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, постановленої у 2010 році, із зазна-ченням поважних для цього причин. Вказаною ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року скаржницю було попереджено про те, що якщо підстави для понов-лення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, їй буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправ-лення, трекінгом ПАТ «Украпошта», доданими до матеріалів справи, підтвер-джується отримання скаржницею копії ухвали суду про залишення її апеляцій-ної скарги без руху 29 жовтня 2021 року. 03 листопада 2021 року до апеляцій-ного суду надійшло письмово викладене клопотання ОСОБА_1 про понов-лення строку на апеляційне оскарження, мотивоване наступним чином.

Листом Державної прикордонної служби України від 19 серпня 2021 року скаржницю повідомлено про виконання ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 25 червня 2010 року у справі № 2-523/10 щодо тимчасового обме-ження її у праві виїзду за межі України. Після отримання цього листа ОСОБА_1 звернулася в суд з проханням надіслати їй копію вказаної ухвали, 30 ве-ресня 2021 року вона отримала витребовуваний процесуальний документ суду. Оскаржувана ухвала постановлювалася судом у її відсутності, копія ухвали боржниці не вручалася. Посилаючись на норми статті 354 ЦПК України, якою передбачене право особи на поновлення пропущеного строку на апеляційне ос-карження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана нею протягом п`ятнад-цяти днів з дня вручення їй повної ухвали суду, ОСОБА_1 вимагає поно-вити їй строк на оскарження ухвали суду від 25 червня 2010 року, відкрити апе-ляційне провадження у справі. Далі по тексту клопотання скаржниця виклала свої доводи стосовно незаконності, на її думку, оскаржуваної ухвали суду.

Наразі судом апеляційної інстанції розглядається виключно клопотання боржниці ОСОБА_1 про поновлення їй процесуального строку на апеля-ційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 25 червня 2010 року. В рамках доведення законності й обгрунтованості цього клопотання, вказаних у ньому підстав для поновлення процесуального строку на оскаржен-ня, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність у ОСОБА_6 поважних причин, які б доводили об`єктивну неможливість оскар-ження нею ухвали суду протягом одинадцяти років. Натомість убачається, що наявність ухвали від 25 червня 2010 року не турбувала скаржницю до тих пір, допоки вона не виявила бажання виїхати за межі України, як вона зазначає з ме-тою лікування, хоча жодних доказів необхідності такого лікування нею не пред-ставлено, як і доказів з погашення заборгованості перед АТ «Ощадбанк» в особі філії Вінницького обласного управління протягом більше десяти років, тобто виконання рішення суду, яке набрало законної сили у 2017 році.

Щодо неотримання ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 25 червня 2010 року, невручення скаржниці її копії судом, то належить зауважити наступне. ОСОБА_1 була в установленому порядку ознайомлена з наяв-ністю справи у провадженні суду, про що свідчить її особиста заява від 17 лис-топада 2009 року. Оскаржувана ухвала з питання обмеження боржниці у праві виїзду за кордон до повного погашення боргу згідно виконавчого документу у день її постановлення була направлена на адресу ОСОБА_1 за місцем її проживання: АДРЕСА_1 . Скаржницею на той час бу-ла надана довіреність адвокатам Хейнісу О. Г., Покоєвичу А. О. на представ-лення її інтересів у суді, які знайомилися з матеріалами справи, від імені дові-рительки подавали заяви, скарги до суду. За давністю строку убачається наяв-ність у матеріалах справи окремих заяв від імені самої ОСОБА_1 , зокрема, щодо зупинення провадження у справі, що свідчить про наявність у неї реаль-ної можливості бути поінформованою про процесуальний рух справи, прийнят-тя та ухвалення у ній окремих рішень. В окремих процесуальних діях скаржни-ця особисто приймала участь, отримувала частково поштову кореспонденцію ( т. 1, а. с. 55, 84, 90-92, 95-98, 119, 128, 130, 135 ). У подальшому з матеріалами справи неодноразово знайомилися інші представники ОСОБА_1 , адвокати Ковальова В. С., Корнійчук С. А.; представник ОСОБА_7 за довіреністю від 27 березня 2014 року ознайомлений 02 квітня 2014 року, отримав необхідні йому копії матеріалів справи, про що складена відповідна розписка ( т. 1, а. с. 218 ). На той час у боржниці не виникла необхідність перегляду в апеляційному порядку оскаржуваної тепер ухвали суду.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 Кон-венції.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» націо-нальні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав лю-дини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Можливість поновлення строку не є необмеженою, оскільки сторони в ро-зумінні інтервалу часу мають вжити заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження ( див. mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» ( ухвала ), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року ).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на за-безпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Заці-кавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані ( Пе-ретяка та Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, параграф 34 від 21 грудня 2010 року ).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Поль-щі» роз`яснив, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учас-ниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає у запобіганні безладного руху у судовому процесі. Безпідставне поновлення строку на оскар-ження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справед-ливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність ( рі-шення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року ).

З пункту двадцятого постанови Верхавного Суду від 20 квітня 2018 року у справі № 904/9682/13 ( номер ЄДРСР 73596369 ) слідує, що Верховний Суд не вважає відмову апеляційного суду у поновленні строку на апеляційне оскар-ження обмеженням у доступі до правосуддя, оскільки обставини, що спричи-нили порушення вказаного строку, не можна вважати об`єктивно неперебор-ними та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення дій щодо отримання тексту судового рішення. У свою чергу поновлення вказаного строку призведе до порушення принципу правової визначеності та права позивача ( у даному випадку ощадбанку ) на справедли-вий суд.

Обгрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином вико-ристовувати процесуальні права, у пункті тридцять п`ятому рішення Євро-пейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. про-ти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримува-тися від використання прийомів, пов`язаних із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ( «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85 ).

Європейський суд з прав людини зауважив, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу у захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитися з подіями процесу ( рішення Європейського суду з прав людини «Богонос проти Росії» від 05 лютого 2004 року ).

У пункті сорок п`ятому рішення Європейського суду з прав людини «Пе-рез де Рада Каванілес проти Іспанії» зазначено про те, що процесуальні є обов-язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні роз-раховувати на те, що ці правила будуть застосовані (Affaire Perez de Rada Ca-vanilles v. Espagne № 116/1997/900/1112.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною четвертою статті 357 ЦПК України передбачено, що якщо вка-зані особою, яка подала апеляційну скаргу, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Ко-дексу.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 358 ЦПК України не-залежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення пов-ного тексту судового рішення, крім випадку подання апеляційної скарги осо-бою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, як-що суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та ( або ) обов`язки.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 була залучена до участі у справі в якості відповідачки, за зустрічним позовом приймала участь у справі в якості позивач-ки, була достеменно поінформована про процесуальний рух справи, ухвалені у ній рішення, беручи до уваги пропуск строку на оскарження ухвали суду понад одинадцять років, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. При цьому належить підкреслити, що обгрунтованих, достатніх та належних доказів для задоволення заявленого клопотання ОСОБА_1 суду не представила.

Керуючись нормами статей 185, 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі № 2-523/10 ( провадження № 22-ц/801/2361/2021 ) за позовом прокурора м. Вінниці в інте-ресах держави в особі Публічного акціонерного товариства «Державний ощад-ний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми простроченої заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Держав-ний ощадний банк України», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_1 -дрівни до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного до-говору, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 25 червня 2010 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до повного погашення боргу згідно виконавчого документу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її постановлення і з цієї дати протягом тридцяти днів вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський