Справа №:755/5903/17
Провадження №: 6/755/1465/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Савлук Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мороз Сергія Юрійовича про виправлення помилки у виконавчому документі, який видано в межах розгляду цивільної справи № 755/5903/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальності «КЕЙ-КОЛЕКТ», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, треті особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації», Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно та зобов`язати вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мороз Сергія Юрійовича про виправлення описки у виконавчому документі, який видано в межах розгляду цивільної справи № 755/5903/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальності «КЕЙ-КОЛЕКТ», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, треті особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації», Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно та зобов`язати вчинити певні дії.

Відповідно до поданої заяви, заявник просив суд: «Постановити Ухвалу про виправлення помилки у виконавчому листі та зазначити у ньому наступну інформацію: Реєстраційний номер облікової картки платника податків Боржника, направивши відповідний запит у порядку, передбаченому спільним Наказом ДСА та ДПС України «Про затвердження Порядку надання судам загальної юрисдикції інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів»; дату народження Боржника, направивши відповідний запит до Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01001, місто Київ, провулок Музейний, будинок 2-Д. »

Мотивуючи заяву тим, що у заявника наявні перешкоди у пред`явленні виконавчого листа до виконання та відсутність даних про ідентифікаційний код боржника є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

За змістом положень ч.13 ст.7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 269 Цивільного процесуального кодексу України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановлюється ухвала.

Отже правила вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (постанові або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Виходячи з позиції Верховного Суду України (ухвала Верховного Суду України у справі №6-788цс16 від 22.02.2017р.), суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився.

Так, судом встановлено, що 22 листопада 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва, ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальності «КЕЙ-КОЛЕКТ», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, треті особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації», Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно та зобов`язати вчинити певні дії задоволено частково.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29382844 від 22 квітня 2016 року, про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (, країна реєстрації: Україна, адреса Україна: м. Київ, вулиця Межигірська, будинок 22).

Скасовано запис про право власності за номером 14288446 (Розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) від 18 квітня 2016 року, державний реєстратор: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Денис Михайлович, про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (, країна реєстрації: Україна, адреса Україна: м. Київ, вулиця Межигірська, будинок 22), внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:29382844 від 22 квітня 2016 року.

Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальності «Кей-Коллект» (, юридична адреса; 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 69) та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича (робоче місце приватного нотаріуса знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 8396,00 грн., в рівних частках з кожного, по 4198,00 грн., та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в загальному розмірі 12356,00 грн., в рівних частках з кожного, по 6178,99 грн.

15 травня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва видано стягувачу виконавчий лист на примусове виконання рішення суду, а саме про стягнення з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу.

Відповідно до положень ч. 3 ст.431 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчим документом. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати до виконавчого документа, встановленим законом.

Як вбачається з ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Відповідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у заяві про примусове виконання рішення, стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Отже, зазначений у цій статті перелік не є вичерпним та стягувач має право зазначити у заяві про примусове виконання рішення до виконавчої служби дані які ідентифікують особу боржника, якщо наявні дані у стягувача.

Відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши 22 серпня 2018 року цивільну справу № 471/283/17ц (провадження № 61-331св18) за скаргами на бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16ц (провадження № 61-32698св18), прийнятій в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України, а також ч. 1ст. 302 ЦК України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до, п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону, з метою захисту інтересів стягувача виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц.

Згідно ст. 79 Цивільно процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 Цивільно процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 5 ст. 81 Цивільно процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ст. 80 ЦПК).

В статті 89 Цивільно процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За умовами ч. 1, 2 Цивільно процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Цивільно процесуального кодексу України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що при подачі позову та при подачі заяви про виправлення помилки у виконавчому листі, заявником, не було зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, дату народження при цьому в матеріалах справи відсутня ця інформація, в зв`язку з чим, на час ухвалення судового рішення та при видачі виконавчого листа, судом було зазначено індивідуальні дані щодо особи відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, тому заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мороз Сергія Юрійовича про виправлення помилки у виконавчому документі не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 354, 431 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мороз Сергія Юрійовича про виправлення помилки у виконавчому документі, який видано в межах розгляду цивільної справи № 755/5903/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальності «КЕЙ-КОЛЕКТ», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, треті особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації», Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно та зобов`язати вчинити певні дії.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України,апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: