УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2021 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Литвиненко Н.В., ознайомившись із заявами ОСОБА_1 від 01 та 03 листопада 2021 року про вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську Богданова Романа Ігоровича про відшкодування моральної шкоди.

Провадження по справі не відкрито.

01 листопада 2021 року позивачем ОСОБА_1 подана заява, яку він вважає додатком до раніше поданої позовної заяви, в якій просить зобов`язати ДБР затримати суддів Матвєєву Ю.О., Мирошниченко Ю.М., Пустовойт Т.В., провести перевірку по судді Кузнецову Д.В. та накласти арешт на майно «всіх звільнених з організації».

03 листопада 2021 року надійшла аналогічна заява від позивача ОСОБА_1 , в якій він просить забезпечити йому охорону у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення заходів безпеки особам, які беруть участь у кримінальному судочинстві» та в образливій формі просить прискорити її розгляд.

Суддя, ознайомившись із вказаними заявами, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 13 березня 2019 року (справа №199/6713/14-ц), повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (п. 1 ч. 2 ст. 43 ЦПК України). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України). За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним. Образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності цих осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені ч. 3 ст. 44 ЦПК України.

Аналогічну правову позицію викладено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2019 року (справа № 9901/324/19).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 08 липня 2021 року (справа №9901/235/20) з метою виконання завдання судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отже, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (зокрема, образити, принизити учасників судового процесу, суд, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції), така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, суду тощо.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання образливих, глумливих і лайливих слів чи символів, використаних зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, суду (суддям). Такі слова і символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників (див. аналогічні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19, від 7 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21).

Наявність зазначених слів або символів є достатньою для того, щоб суд відразу застосував наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Крім того, у розумінні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) звернення до суду з використанням образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій, констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, цей Суд, застосовуючи пп. «а» п. 3 ст. 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, з огляду на провокативні та образливі вислови заявника, які застосовуються ним у тексті заяв відносно суду (суддів) Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області та не можуть використовуватися у заяві, вважаю, що такі дії свідчать про очевидну неповагу до честі та гідності суду (суддів) з боку заявника, а також суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства, що вказує на зловживання заявником процесуальними правами, у зв`язку із чим прихожу до висновку про застосування до вказаних заяв вимог ч.3 ст.44 ЦПК України, приписи якої зауважують, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Крім того, зауважую, що вимоги заявника про надання йому охорони, забезпечення заходів безпеки, затримання суддів та накладення арешту на майно осіб, яких він називає «звільненими» не відносяться до предмету поданого ним позову та не підлягають розгляду в цивільному судочинстві.

Враховуючи викладене, вважаю, що заяви ОСОБА_1 від 01 та 03 листопада 2021 року підлягають поверненню заявникові.

Керуючись ст.ст. 4, 44, 259, 260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Заяви ОСОБА_1 від 01 та 03 листопада 2021 року про вчинення певних дій повернути заявникові.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. В. Литвиненко