У Х В А Л А

04 січня 2021 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Гринчак О.І., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, перевіривши виконання вимог ст. 175-177 ЦПК України за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 з позовом, в якому просить у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за договором кредиту №77.1/АК-01458.08.2 від 04 серпня 2008 р. у розмірі 43433,71 дол..США, 3 586 952 грн. 29 коп., 5039,32 дол.США та 212 054 грн. 91 коп. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки МАZDА, модель 6, рік випуску 2008, колір чорний шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 тип ТЗ легковий седан-В, шляхом продажу на прилюдних торгах, за початковою ціною, визначеною у звіті про незалежну оцінку майна.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на таке.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається, до позовної заяви долучено копію платіжного доручення № від 17 грудня 2020 року про сплату судового збору на суму 2102,00 грн. При цьому в позовній заяві позивач зазначає, що вимога про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру.

За пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

За частиною першою статті 176 ЦПК України ціна позову визначається:

1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку;

2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна;

3) у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців;

4) у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки;

5) у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки;

6) у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік;

7) у позовах про припинення платежів або видач - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік;

8) у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки;

9) у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості;

10) у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до частини другої статті 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову. Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 307/23/18 зазначено, що розмір судового збору за подання позову в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності необхідно обраховувати відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір» виходячи із вартості заставного майна.

За приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, вимога про звернення стягнення на предмет застави має вартісну оцінку, носить майновий характер і розмір ставки судового збору за її подання визначається, виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1.4 договору застави транспортного засобу від 04.08.2008 передане в заставу майно за згодою сторін оцінено в 45 472,53 долари США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату укладання договору становить 220 318,96 грн.

Позивач в позовній заяві визначає ціну позову відповідно до п. 1.4 вказаного договору у сумі 220 318,96 грн.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Враховуючи, що вартість заставного майна визначено в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на дату укладання договору у розмірі 220 318,96 грн., станом на день винесення цієї ухвали суд не може визначити, чи відповідає така ціна позову дійсній вартості, тому розмір судового збору попередньо визначається у сумі 3304,78 грн., виходячи із суми заставленого майна 220 318,96 грн.

Оскільки позивачем сплачено 2102,00 грн., сума недоплаченого судового збору становить 1202,78 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строків на їх усунення. Недоліки підлягають усуненню шляхом надання документу про доплату судового збору (в оригіналі).

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана в день її постановлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. І. Гринчак