Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/786/21

Номер провадження: 2/511/350/21

03 листопада 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря судового засідання - Писаревської І.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача- Твердохлібової В.Г. ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визначити місце проживання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

Свої вимоги мотивував тим, що він з 11.07.2012 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою та ІНФОРМАЦІЯ_1 них народився син - ОСОБА_4 . 02.02.2017 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу сторонами було вирішено, що син буде проживати разом із матір`ю. Відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми батьками. На його думку, умови проживання за місцем реєстрації відповідача є неналежними для малолітньої дитини, а саме: відсутня можливість організації індивідуальної кімнати для дитини, неможливість влаштування робочого місця дитини, відсутність туалету та ванної кімнати у будинку. Крім того, значна віддаленість заважає йому, як батьку, приймати повноцінну участь у вихованні сина та повноцінний розвиток, яка має змогу дитина отримати, проживаючи в місті, а саме можливість займатись плаванням, та брати уроки гри на гітарі, а також відсутня можливість для загального культурного розвитку дитини. Він запропонував відповідачці, щоб дитина проживала у його будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на що відповідачка погодилась. Оскільки будинок розташований за містом, для зручності колишньої дружини та дитини, з метою можливості швидшого та комфортного переміщення містом, позивач надав відповідачці можливість користуватися його автомобілем. Окрім того щомісяця він надає відповідачці матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 4000,00 грн. та крім того, приймає участь у вихованні та розвитку дитини. Хлопчик ходить в Одеську загальноосвітню школу № 37 І-ІІІ ст. Одеської міської ради Одеської області. На даний час він одружився з ОСОБА_5 та проживає за адресою реєстрації - АДРЕСА_3 , за вказаною адресою також зареєстрований і його син. Між його дружиною та сином склались гарні, дружні, довірчі стосунки. В його оселі панує творча атмосфера. Він пише прози, є автором трьох книг та багаточисленних публікацій в періодичних виданнях, а також записав та випустив два СД-диска у жанрі авторської пісні. Дружина займається живописом. Син відвідує КЗПСО «Мистецька школа № 1 м. Одеси імені Е.Г.Гілельса», також син індивідуально займається з тренером в басейні у ВСЦ «Формула». Всі додаткові заняття, що направлені на розвиток дитини син відвідує за його ініціативи за його супроводом та фінансуванням. Крім того, з березня цього року дитина займається приватним чином з викладачем англійською мовою. Ці заняття проводяться у нього вдома. Так як місце його проживання зручніше розташовано до всіх місць де навчається син, ніж там де він проживає з відповідачкою, визначення місця проживання сина з ним буде сприяти його гармонійному режиму дня та розвитку в цілому. В 5 років у хлопчика з`явилось заїкання. Вважає, що сталось внаслідок специфічного спілкування між відповідачкою та дитиною. Під час цього спілкування з боку матері присутній тотальний контроль, що взагалі властиво відповідачці, в тому числі і у спілкуванні з ним. Він намагався домовитись з відповідачкою щодо проживання сина в будні дні з ним для комфорту, зручності та дотримання розумного графіку сну дитини, проти згоди з цього приводу сторонам дійти не вдалось. За своєю спеціальністю позивач є лікарем санологом. Таким чином, по-перше, враховуючи специфіку його професії він може краще подбати про здоров`я дитини, а по-друге, за роки медичної практики ним було зароблено деякий капітал за допомогою якого він може забезпечити дитину повноцінним харчуванням, гарними умовами життя та усестороннім розвитком. Відповідачка працює, але отримує невелику заробітну плату, що позбавляє її можливості забезпечити дитину так, як може це зробити він. Також позивач вважає дуже важливим фізичний розвиток в житті дитини, у зв`язку із чим, регулярно особисто займається з ним лікувальною фізкультурою за методикою ОСОБА_6 . Заняття на дошці ОСОБА_6 , що знаходиться за його місцем проживання, необхідні дитині не менше одного разу на тиждень. На даний момент, між ним та відповідачкою є домовленість з приводу того, що він забирає дитину зі школи тричі на тиждень, забезпечує обіднє харчування та супроводжує його на різноманітні заняття, після яких мати забирає дитину з занять та відвозить у місце її проживання (с. Фонтанка). З ранку мати знову везе дитину до центру міста в школу, через що він має дуже обмежений вільний від занять час для проведення часу з сином. З орієнтовного розкладу занять дитини вбачається, що у нього відсутній час, в який він може просто поспілкуватись на вільні теми з сином та приділити увагу, яка необхідна всім дітям. Вважає дуже важливим розширяти культурний кругозір дитини, однак у зв`язку з обмеженим часом, він не має такої змоги. Він впевнений, що такий культурний розвиток, який може дати батько, мати дати не зможе. Окремо слід зазначити, що відповідачка не проти того, щоб він у вихідні дні відвідував сина у с. Фонтанка, однак він не може цього робити, у зв`язку із тим, що в минулому у цьому будинку проживали його батьки і після їх смерті йому важко там знаходитись та взагалі приїжджати до с. Фонтанка через важку втрату. Він намагався домовитись з відповідачкою залишати в будні дні сина на ночівлю з ним, проте відповідачка заперечує проти цього. Зі слів сина йому також відомо про те, що відповідачка покупає дитині лише певні види фруктів, всупереч його вподобанням та потребам. Варто звернути увагу на те, що він більше забезпечує сина всім необхідним ніж мати. Він дотримується правильного харчування та не допускає в раціон сина, коли він з ним, продукти, що шкодять здоров`ю. Відносини між ним та сином є дуже близькими, теплими та довірливими. Він зі свого боку має більше можливостей для долучення дитини до культурного життя, оскільки позивач зі своєю дружиною дуже часто відвідують концерти, виставки та інші культурні заходи міста. Він розуміє, що спілкування дитини з матір`ю є необхідним для його повноцінного розвитку і він жодним чином не перешкоджатиме йому. Крім того вважає необхідним запропонувати матері дитини забирати сина до себе у вихідні дні, а також в середині тижні, якщо того буде бажати син. Тому просив визначити місце проживання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.04.2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання та витребувано із Органів опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради висновок щодо доцільності місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.10.2021 року, закрито підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду для розгляду по суті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Твердохлібова В.Г. , яка діяла на підставі ордера ОД № 616939 від 21.04.2021 року, підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала в повному обсязі. Надала до суду відзив, в якому зазначила, що з позивачем познайомилась в 2010 році на в м. Одесі на літературній студії поета та письменника ОСОБА_7 . Вона пише вірші та друкується у різних печатних виданнях. Вона також творча людина. Життя її пов`язане з літературою, музикою, кіно та театром. Має багато творчих друзів, завжди відвідує різні культурні заходи. В липні 2012 року уклала шлюб з ОСОБА_1 . На час укладання шлюбу вона перебувала вже на 9 місяці вагітності. Пізніше вона дізналась, що він не хотів одружуватися, на одруженні наполягла його покійна мати. Під час вагітності ОСОБА_1 піклувався про неї, однак вони перестали жити, як чоловік та дружина. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4 . За час подружнього життя вона піклувалась про позивача, любила, поважала, вони разом виховували сина. Окрім того їй відомо, що у ОСОБА_1 є ще один син, якого він не визнав. В листопаді 2015 року ОСОБА_1 зізнався їй, що помилився, що він її ніколи не любив, не любить, що вона йому як жінка не цікава, що він хоче знайти своє справжнє кохання. Після цього він сказав їй з сином збиратися та переїздити до будинку в с. Фонтанка., де проживали його батьки. Сину на той час було три роки, він відвідував дитсадок неподалік від їх місця проживання, тому вона відмовилась уходити від відповідача. Однак стосунки між нею та позивачем тільки погіршувались. В серпні 2016 року ОСОБА_1 сказав, що вони повинні розлучитися і примусово наказав збирати речі і їхати до с. Фонтанка. Він сказав, що буде продовжувати піклуватися про них, повністю утримувати матеріально, що все буде як раніше, тільки вони повинні жити окремо. Обіцяв допомогти зробити потрібний ремонт, поміняти з часом меблі, купити комп`ютер. Слід зазначити, що батько у сина появився завдяки процесу розлучення, тому щодо до вересня 2016 року ОСОБА_1 не було цікаво спілкуватись із сином, дитина проводила весь час у дитсадку і з нею. Всі роки батько більшу частину свого життя дома проводив у Фейсбуці, або просто за комп`ютером, йому не цікаво було спілкуватись з сином, ходити з ним на прогулянки, він відмовлявся їздити з ними на море та допомагати з речами. Заяву про розірвання шлюбу від її імені склаа ОСОБА_1 з фахівцями, він дав їй вже готовий пакет документів, який вона подала до суду. ОСОБА_1 сказав, що він відкупається будинком своїх батьків і їх машиною, що потім все законно оформить, але до сих пір цього не зробив. Дійсно ОСОБА_1 надає на утримання сина 4000 грн, цей розмір матеріальної допомоги він визначив сам, хоча обіцяв повністю допомагати. Аліменти сплачував без розписок до 31 березня 2021 року, потім попросив відкрити банківську картку. На банківську картку він виплатив тричі по 4000 грн, а з липня 2021 року почав давати тільки по 1255 грн., решту грошей він пропонував віддавати за побачення з сином, в період її щорічної відпустки вона вимушена була привозити йому сина на побачення у місто тричі на тиждень на 2 год., за кожне побачення пропонувався переказ у сумі 230 грн. на банківську картку, вона відмовилась привозити сина за гроші і запропонувала приїжджати батьку до них у с. Фонтанку. Після переїзду с сином до с.Фонтанки ОСОБА_1 постійно бачив сина, хоч і не так часто, як це було у шлюбі. Після розлучення, вона ніколи не налаштовувала сина проти батька, не забороняла батькові бачитися з сином, а, навпаки, саме вона робила все таким чином, щоб батько мав змогу бачити частіше свого сина і приймати участь у його вихованні: залишилася працювати в місті і організувала навчальний процес сина також у місті (школа і музична школа знаходяться поруч з квартирою, де мешкає батько). Але з лютого 2021 року поведінка колишнього чоловіка стала хворою, неадекватною, неврівноваженою. Почалися безпідставні, химерні образи, звинувачення без будь-яких пояснень, без бажання нормально спілкуватися, маніпуляції, зневага до її особистості та формування почуття провини. Заручившись підтримкою своєї нинішньої дружини, ОСОБА_1 вирішив всі питання стосовно навчання, виховання і здоров`я їхнього сина вирішувати самостійно. Він почав активно і агресивно ігнорувати її як матір, знецінювати її думки, вимагати від неї дій, які потрібні йому. Вона була не згодна з цим. Тоді ОСОБА_1 став погрожувати їй вирішити це питання в судовому порядку. Згодом ОСОБА_1 заспокоївся та вони продовжили спільно вирішувати питання навчального графіка сина. Її дивувало, що ОСОБА_1 з лютого 2021 року почав показово лише сам забирати сина із загальноосвітньої школи, відводити до музичної школи. ОСОБА_1 на протязі тривалого часу розповідав спільним друзям, що вона погана мати, що сину краще буде з ним та його дружиною, розповсюджував різну негативну інформацію про неї. ОСОБА_1 хоче все контролювати, використовує особисту матеріальну перевагу для психологічного насилля і контролю її дій. Вона з сином не живе разом з позивачем, але вимушена з сином підкорятися вимогам ОСОБА_1 . Також зазначає, що у сина ніколи не було заїкання, це можуть підтвердити вихователі дитячого садочку, який він відвідував з 3 до 7 років.Діагноз сина - порушення постави пов`язане зі спадковим захворюванням, яке передалось від ОСОБА_1 - вальгусна деформація стоп. Хіруг і лікар-педіатр не дозволяють робити дитині вправи на дошці ОСОБА_6 , а батько наполягає.В лютому 2021 року ОСОБА_1 не дивлячись на заборону лікаря - окуліста відвідувати басейн після закінчення лікування мікротравми ока антибіотиками на протязі 10 днів, повів сина на плавання через день після закінчення лікування.Все, що робить для свого сина як батько, ОСОБА_1 розцінює як основу для того, щоб забрати у неї сина, а сина лишити материнської турботи. Він відкрито ігнорує бажання сина жити з нею. ОСОБА_1 чує тільки себе і керується своїми амбіціями. Більше півроку вона з сином не може спокійно жити із-за дій ОСОБА_1 , їх життя крутиться навколо вказаного позову, він травмує і її, і дитину. З вересня 2021 року вона з сином вирішили припинити будь яке спілкування з ОСОБА_1 до тих пір, поки він не перестане таким чином вирішувати дане питання. Вважає, що головною метою ОСОБА_1 є не дитина, а довести, що його треба слухатися повністю у всіх питаннях.( а.с. 83-89). ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала доводи зазначені у відзиві, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом даного позову є вирішення питання про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, що регулюється положеннями Сімейного Кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.07.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 11.07.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, на підставі актового запису № 733.(а.с.15)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 16.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, на підставі актового запису № 7054.(а.с.17)

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.02.2017 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. (а.с.16)

ОСОБА_1 є власником квартири по АДРЕСА_3 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30.12.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1993, що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав. (18,19)

Окрім того відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом він є власником житлового будинку АДРЕСА_2 , зареєстрованого в реєстрі за №19. (а.с.20,21)

ОСОБА_1 має право на проведення медичної практики, відповідно до ліцензії Міністерства охорони здоров`я України. (а.с.22)

Також ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець. (а.с.23)

18.04.2018 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, на підставі актового запису №560. (а.с.24)

Неповнолітній ОСОБА_4 навчається в 2 класі Одеської загальноосвітньої школи №37 І-ІІІ ст.. Одеської міської ради Одеської області, що розташована по вул.. Софіївська, 26 в м. Одеса, що підтверджується довідкою №31 від 13.04.2021 року. (а.с.25)

Окрім того відповідно до довідки №60 від 12.04.2021 року, виданої КЗПСО «Мистецька школа №1 м. Одеси ім.. Е.Г.Гілельса», судом встановлено, що ОСОБА_4 навчається у 3 класі відділу народних інструментів. (а.с.26)

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.04.2021 року, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_3 . Разом з ним проживає його дружина ОСОБА_5 . Квартира облаштована необхідним меблями та побутовою технікою. Для дитини в квартирі виділена окрема кімната, об лаштована необхідними меблями, іграшками, книгами, комп`ютером, є місце для навчання. ОСОБА_1 створенні всі умови для проживання та всебічного розвитку дитини. (а.с.28)

ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання. (а.с.29)

Згідно довідки ВСЦ «Формула» ОСОБА_4 має пакет персональних тренувань в басейні з 23.10.2020 року по теперішній час. (а.с.30)

Надано до матеріалів справи орієнтовний розклад занять дитини та спілкування з батьком, складений представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 (а.с.31)

Відповідно до довідки №74 від 24.09.2021 року ОСОБА_3 працює в комунальному закладі початкової спеціалізованої освіти «Мистецька школа №2 ім. О.К.Глазунова м. Одеса» на посаді секретаря за основним місцем роботи та на 0,5 ставки за сумісництвом бібліотекарем з 08.10.2020 року і по теперішній час. Даний факт також підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_3 (а.с.96,97)

ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем роботи, що підтверджується характеристикою комунального закладу початкової спеціалізованої освіти «Мистецька школа №2 ім. О.К.Глазунова м. Одеса». (а.с.99)

З довідки про доходи, судом встановлено, що заробітна плата ОСОБА_3 з березня 2021 року по серпень 2021 року складає на загальну суму 69564,08 грн. (а.с.101)

ОСОБА_3 з 22.05.2001 року має категорію «С» водія транспортного засобу (а.с.102).

ОСОБА_3 з відзнакою закінчила Одеський національний університет ім.. Мечнікова в 2006 році (а.с.104), має похвальні листи (а.с.103,110), закінчила курси Дитячу музичну школу та курси користувачів ПК (а.с.107,108).

Неповнолітньому ОСОБА_4 відповідно до довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду встановлено діагноз - порушення постави, вальгусна установка стоп. (а.с.111) Даний діагноз також підтверджено консультативним висновком спеціаліста від 02.07.2021 року. (а.с.112).

Згідно довідки лікаря ОСОБА_10 . ОСОБА_4 проходив лікування з 03.02.2021 року по 06.02.20212 року, так як йому було встановлено діагноз «Травматична ерозія рогівки проходів». (а.с.123)

Відповідно до довідки від 07.10.2021 року ВСЦ «Формула» ОСОБА_4 був присутнім на персональному тренуванні в басейні 08.02.2021 року. (а.с.124)

З пояснювальної записки наданої вихователями ОДНЗ №37, який відвідував малолітнього ОСОБА_4 з 2015 року по 2019 рік, судом встановлено, що дитина не виказувала будь яких хвилювань, демонструвала психічний розвиток згідно його віку. Порушень мовлення у дитини виявлено не було. (а.с.125)

Службою у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області 21.09.2021 року було надано висновок, згідно якого з метою визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було заслухано його думку та встановлено, що він має бажання проживати разом з матір`ю ОСОБА_3 та спілкуватися з батьком, як це відбувалось раніше.

Батько дитини зауважував, що дуже турбується здоров`ям дитини. Мати в свою чергу, зазначала, що навантаження дитини повинно бути помірним, адже музична школа, загальноосвітня школа, плавання, додаткові заняття з англійської мови, дитина зайнята цілий день. Часу для спілкування залишається мало.

Батькам рекомендовано звернутися до органу опіки та піклування Фонтаської сільської ради для встановлення години спілкування з дитиною для батька.

Враховуючи вищевикладене, захищаючи інтереси малолітніх дітей, керуючись ст.160 Сімейного кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.72 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», беручи до уваги думку членів комісії, було вирішено залишити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .(а.с.120)

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до положень ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до положень ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з частинами 1,2 ст.161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, зазначено, що "дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження".

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

У відповідності до роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Судом встановлено, що на час розгляду даної справи дитина ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що у дитини дуже щільний графік навчання, його місце проживання для комфортного розподілення часу, буде зручніше за його місцем проживання, ніж за адресою де зараз проживає дитина разом з матір`ю.

Окрім того він має матеріальну можливість забезпечувати дитину всім необхідним для його всебічного, культурного розвитку та виховання, повноцінного харчування.

В ході розгляду справи твердження позивача про неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 не найшли свого підтвердження, належних та допустимих доказів, які б свідчили про неналежну поведінку матері дитини, про її ухилення від виховання дитини, незабезпечення їй належних умов проживання суду не надано, тому підстав для зміни місця проживання дитини, судом не встановлено.

Окрім того під час підготування висновку службою у справах дітей, було вивчено всебічно дане питання, проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_4 та було встановлено, що дитина виявляє бажання проживати з матір`ю, а за батьком мати спілкування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому при вирішенні спору щодо місця проживання ОСОБА_4 , 2012 року народження, суд приймаючи рішення бере до уваги вік дитини, необхідність в такому віці материнського піклування, наявність у матері постійної роботи і вважає, що підстав для зміни місця проживання дитини на теперішній час не існує, мати ніколи не перешкоджала зустрічам батька з сином, його участі у вихованні дитини, а відтак суд відмовляє позивачеві в задоволенні позову як заявленому безпідставно.

На підставі ст.ст.141,150,151,157,160,161 Сімейного кодексу України, ст. 29 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 4,18,19,48,76-81,95,211,247,258-259,263-265,273,354,355, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст виготовлений та підписанний суддею 04.11.2021 року.

Суддя С. І. Гринчак