КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №372/69/21
номер провадження №22-ц/824/6804/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Довгополій А.В.

за участі: відповідача ОСОБА_1

представників відповідачів: Лаптєва О.А.,Жогіна О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Боряк Ганни Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Обухівського районного суду Київської області Висоцької Г.В.,

у цивільній справі №372/69/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр прав людини», Товариства з обмеженою відповідальністю «Архибуд-Алекс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій-Вишгород ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Амакорд-Алекс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Альт-Девелопмент», про визнання права власності та компенсацію вартості частки позивача у господарському товаристві.

в с т а н о в и л а :

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про визнання права власності та компенсацію вартості частки позивача у господарському товаристві, а саме;

- 1/2 частку машино-місця № 47, сектор Б загальною площею 14,6 кв.м, що знаходиться адресою : АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта: 000;

- 1/2 частку квартири загальною площею 124.9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер об`єкта: 000;

- 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим номером :06:002:0100, площею у 0,12 га; реєстраційний номер об`єкта: 231;

- 1/2 частку квартири загальною площею 144,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер об`єкта: 119;

- 1/2 частку житлового будинку загальною площею 468,3 кв.м, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер об`єкта: 31;

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЦПЛ» на користь ОСОБА_2 вартість частки у статутному капіталі у розмірі 50%, номінальною вартістю 5 725 133, 00 грн. та вартість не отриманого прибутку в розмірі 1 000 000, 00 грн.

Стягнути з ТОВ «Архибуд-Алекс» на користь ОСОБА_2 вартість частки у статутному капіталі у розмірі 25%, номінального вартістю 250, 00 грн. та вартість не отриманого прибутку в розмірі 1 000 000,00 грн.

Стягнути з ТОВ «Меркурій-Вишгород ЛТД» на користь ОСОБА_2 вартість частки у статутному капіталі у розмірі 49,9%, номінальною вартістю 1 887 419, 00 грн. та вартість не отриманого прибутку в розмірі 1 000 000,00 грн.

Стягнути з ТОВ «Амакорд-Алекс» на користь ОСОБА_2 вартість частки у статутному капіталі у розмірі 25%, номінальною вартістю 11 500 000,00 ірн. та вартість не отриманого прибутку в розмірі 1 000 000, 00 грн.

Стягнути з ТОВ «Альт-Девелопмент» на користь ОСОБА_2 вартість частки у статутному капіталі у розмірі 33,5 %, номінальною вартістю 1 000 000,00 грн. та вартість не отриманого прибутку в розмірі 1 000 000,00 грн.

У лютому 2021 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: машино-місце, квартири, земельну ділянку, житловий будинок. Окрім цього просилавжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права, що належать ОСОБА_3 в ТОВ «МЦПЛ», ТОВ «Архібуд-Алекс», ТОВ «Меркурій-Вишгород» ЛТД», ТОВ «Амакорд-Алекс», ТОВ «Альт-Девелопмент».

Обґрунтовуючи заяву тим, що предметом спору у даній справі є нерухоме майно та частка корпоративних прав, що було набуте у шлюбі між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відповідач, а також законний представник ОСОБА_5 , ОСОБА_1 успадкувала частину майна, що належить позивачу та розпочала його активнийпродаж. Також, частина майна, що належить позивачу була зареєстрована на малолітнього сина відповідача- ОСОБА_3 . Зазначаючи, що відповідачі не позбавлені права на передачу часток, належних їм в товариствах (продаж, дарування, тощо) іншим особам, також не позбавлені права на відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб. Вищевказане свідчить про необхідність вжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно та накладення арешту на корпоративні права, що належать у вказаних товариствах відповідачам.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2021 року у задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просила скасувати ухвалу та прийняти нову постанову про задоволення заяви щодо забезпечення позову, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Жогіна О.О. вказувала, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а відтак підстав для її скасування немає.

Представник позивача підтримувала подану апеляційну скаргу в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, не з`явившись у судове засідання 02 вересня 2021 року, представник позивача подала заяву щодо можливого розгляду справи за відсутності скаржника та її представника.

Представники відповідачів у судовому засіданні не визнали подану апеляційну скаргу, заперечували проти її задоволення.

Інші учасники справи будучи повідомленими про розгляд справи у встановленому законом порядку в судове засідання не з`явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб що не з`явилися в силу вимог передбачених ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи,що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що заявником не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, що невжиття заходів забезпечення позову у зазначений заявником спосіб, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Також судом вказувалось на те, що позивачем до заяви не було додано доказів, щодо підтвердження дати придбання спірного нерухомого майна в період перебування у шлюбі позивача і ОСОБА_5 у зв`язку з чим суд вбачав ризики того, що вжиття заходів забезпечення позову можуть мати безпідставний, необґрунтований характер і посягатимуть на право відповідача безперешкодно розпоряджатися своїм майном.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначивши закон який їх регулює.

Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник вказувала на незаконність висновків суду, суд першої інстанції фактично створив загрозу для виконання можливого рішення, оскільки за тривалий період розгляду справи і досить виграшну позицію відповідача, вона як законний представник неповнолітнього може просто розпродати як нерухоме майно так і корпоративні права товариств з метою невиконання рішення.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування судового рішення, так як скаржником при зверненні до суду не було взято до уваги того, що для відчуження майна неповнолітнього встановлено окремий порядок, а саме указана дія потребує згоди органу опіки та піклування, що спростовує посилання позивача на потенційну наявність можливості подальшого переходу права власності на зазначене нерухоме майно до третіх осіб, внаслідок того, що законний представник неповнолітнього може просто розпродати як нерухомим майном так і корпоративними правами товариств з метою невиконання рішення.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що умовою для застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери, тощо) яке у відповідача є на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, на думку колегії суддів, не ґрунтується на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Частинами 1,2 ст.149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов?язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов?язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; п.7 ч.1 ст.150 виключено згідно із Законом № 460-ІХ від 15 січня 2020 року; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з?ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв?язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв?язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред?явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов?язується застосування певного виду забезпечення позову.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Як вбачається із матеріалів справи, обсяг заявлених позовних вимог це обсяг вимог заявлених до малолітнього ОСОБА_3 , який успадкував майно померлого ОСОБА_5 у відповідності до заповіту.

Заявником ставиться питання, щодо накладення арешту на корпоративні права товариств визначених відповідачами в справі в той час, як власником корпоративних прав у товариствах в порядку спадкування є малолітній ОСОБА_3 , і подана позовна заява не містить у собі заявлених вимог саме до нього в частині стягнення вартості часток, вимоги заявлені до юридичних осіб.

Крім того, надані позивачем до заяви про забезпечення позову витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вказують лише на актуальну інформацію на об`єкти нерухомого майна визначені в заяві щодо наявної інформації як власника - ОСОБА_3 . У той же час не містять інформації, яка б давала можливість перевірити посилання заявника на ту обставину, що вказане нерухоме майно було придбано в період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , та не є подарованим, тощо.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для забезпечення позову у зазначений спосіб.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 368,372, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Боряк Ганни Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: