Справа №336/8928/21
Провадження 2/336/5449/28/2021
УХВАЛА

04 листопада 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

03.11.2021 року ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_3 , треті особи Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним в частині покупця, переведення прав покупця та визнання права власності на Ѕ частину будинку.

Одночасно із позовом ОСОБА_1 подана заява про забезпечення позову в якій вона просить: накласти арешт на нерухоме майно та заборонити всім органам та державним чи приватним особам, що уповноважені здійснювати державну реєстрацію дій щодо нерухомого майна, переходу права власності, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 : право на яке зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу будинку за адресою АДРЕСА_1 , що посвідчений 18.04.2005, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Варавка В.М.

Заява обґрунтована тим, що згідно свідоцтва про безоплатну приватизацію житла щодо квартири АДРЕСА_2 , громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було отримано у приватну власність по Ѕ частині квартири АДРЕСА_3 . Згодом співвласниками нерухомого майна, квартири АДРЕСА_2 , громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , було прийнято рішення про продаж вказаного майна та купівлю приватного будинку АДРЕСА_1 .

Оформлення угоди щодо продажу нерухомого майна - квартири, яка належала на праві приватної власності громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та купівлю нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , співвласники вирішили провести у один день, адже нерухоме майно - спірний будинок співвласниці планували купувати за кошти від продажу квартири. Планували право власності на будинок зареєструвати по Ѕ частині за кожною.

Не зважаючи на вказане, фактичні обставини та прийняте рішення власників, ОСОБА_3 при здійсненні купівлі житла було здійснено порушення прав та законних інтересів щодо права власності співвласника покупця ОСОБА_1 та права користування малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме право власності на придбаний будинок адресою АДРЕСА_1 зареєстровано лише за ОСОБА_3 .

Внаслідок вказаного, позивачкою подано до суду позов про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним в частині покупця, переведення прав покупця та визнання права власності на 1/2 частину спірного будинку.

Позивач вказала, що за таких обставин, відповідачка може безперешкодно змінити правовий статус спільного майна, через що рішення суду, у разі його ухвалення на користь позивачки, виконати буде неможливо тому вважає, що на час розгляду справи майно слід обтяжити арештом.

Про розгляд заяви сторони не повідомлялись, що узгоджується з положенням ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 з наступних підстав.

Частиною 2статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22грудня2006року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси всіх осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Варто зазначити, що подана заява не містить належних доказів та аргументів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду з урахуванням наявного обтяження спірного нерухомого майна. Посилання заявника на те, що ОСОБА_3 не обмежена у своєму праві власності, а тому є висока вірогідність здійснення нею дій, спрямованих на відчуження спірного нерухомого майна, як обґрунтування необхідності забезпечення позову, суд не приймає до уваги, як безпідставні, оскільки вони не підкріплені жодними доказами, та за своєю суттю є суб`єктивним припущенням заявника.

Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши зміст заяви, суд робить висновок про те, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду з урахуванням наявного обтяження спірного нерухомого майна.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-154, 260 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя О.А. Савеленко