Провадження № 2/761/2331/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Гриб Д.В., Кутіковій М.Г.,

Колодяжному В.Є., Бондар О.Д.,

за участі

представника позивача: ОСОБА_5.,

представників відповідача: Сиволапенко О.М., Кушнаренко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротрансгруп», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

18 червня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди заподіяної унаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 67 230,20 грн.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що 19.03.2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , який належить відповідачу під керуванням працівника - ОСОБА_2 та автомобіля «Ленд Ровер», державний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень та згідно зі Звітом, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 99 067,38 грн.

Як зазначає позивач, судом встановлена вина ОСОБА_2 в порушенні ПДР України, які призвели до пошкодження автомобілів.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно з полісом №АМ 9321371

04.06.2020 року страхова компанія перерахувала позивачу 31 837,18 грн. страхового відшкодування.

Позивач зазначає, що оскільки вина працівника відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача встановлена судом, саме з відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 99 067,38 грн. та виплатою страховика (99067,38 грн - 31 837,18 грн.).

06.08.2020 року до суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на заявлені вимоги в яких представник зазначає, що в строки, передбачені діючим законодавством було проведено огляд пошкодженого автомобіля позивача. Протокол огляду підписаний ОСОБА_1 . Оцінювачем було складено Звіт №226884 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, відповідно до даних якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ленд Ровер», державний номер НОМЕР_2 з урахуванням зносу становить 37 060,85 грн. (з ПДВ). Керуючись положеннями п.36.2 ст.36 Закону, на підставі Звіту №226884, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 32 060,04 грн. (37 060,85 грн. - розмір оціненої шкоди з урахуванням зносу за мінусом 5 000,81 грн. - сума ПДВ на запасні частини та матеріали). Таким чином представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» вважає, що ними в повному обсязі виконано власні зобов`язання. В той же час, представник у відзиві не заперечує факту укладення договору страхування та факту дорожньо-транспорної пригоди.

10.08.2020 року до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротрансгруп» на заявлені вимоги в яких представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Євротрансгруп» не є належним відповідачем, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди їх цивільно-правова відповідальність була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно з полісом №АМ/9321371 згідно з яким сума страхового відшкодування на одну особу становить 100 000,00 грн. В той же час із документів, наданих позивачем розмір шкоди завданої майну позивача становить 99 067,38 грн. та 31 387,18 грн. відшкодовано позивачу. Отже решту суми - 67 230,20 грн. також слід стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» .

Відповідь на відзиви до суду не надходили.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність представника третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, врахувавши їх процесуальні заяви, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно із ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1172 ЦК України визначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Стаття 1187 ЦК України визначає, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

В той же час, стаття 1192 ЦК України передбачає, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено судом, автомобіль «Ленд Ровер», державний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1 , як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

19.03.2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Євротрансгруп», під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Ленд Ровер», державний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 29.04.2020 року (справа №761/9707/20) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (протокол від 19.03.2020 серії ДПР18 №079555) і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Як зазначено в постанові суду, 19 березня 2020 року о 10 годині 15 хвилин по вул. Десятинній, 6 в м. Києві, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не будучи уважним, не врахував зміну дорожньої обстановки, вийшовши з транспортного засобу, не вжив всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, в наслідок чого вказаний вище автомобіль здійснив наїзд на автомобіль марки «Ленд Ровер», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів, тобто ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 (б), п. 15.12 Правил дорожнього руху України.

Постанова суду набрала законної сили.

Представники відповідача в судовому засіданні не заперечували, що дорожньо-транспортна пригода відбулась саме під час виконання ОСОБА_2 трудових обов`язків.

Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника автомобіля «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом №АМ9321371, яким встановлено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну в сумі 100 000,00 грн., франшиза не встановлена.

Страхова компанія визнала випадок що стався страховим та виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 31 837,18 грн.

На замовлення ОСОБА_3 ФОП ОСОБА_4 22.05.2020 року склав Звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 177 467,95 грн., коефіцієнт фізичного зносу становить 0,52 та вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 99 067,38 грн.

В той же час позивач надала суду документи на підтвердження виконання відновлювального ремонту автомобіля, згідно з якими позивач сплатила 59 800,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій від 29.05.2020 року та 05.06.2020 року.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження тієї обставини, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не виконало в повному обсязі власні зобов`язання, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умовами полісу №АМ9321371. В той же час, представник ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» стверджує, що ними належним чином виконані власні зобов`язання.

У постанові від 28 лютого 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що виплаченого страхового відшкодування не достатньо позивачу для повного відшкодування завданої їй шкоди, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 22 962,01 грн. що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) та за мінусом ПДВ, яке може бути відшкодоване позивачу після пред`явлення відповідних документів (59 800,00 грн. - 31 837,18 грн. - 5 000,81 грн.).

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у відповідності до положень статті 141 ЦПК України.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст. ст. 1-16, 28-32, 38-44, 57-63, 66, 79, 80, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 224-226, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротрансгруп» (, адреса: м.Київ, просп..Перемоги, буд.49/2), третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротрансгруп» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 22 962 (двадцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят дві) гривни 01 копійку та 287,13 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27 серпня 2021 року

Суддя: Н.Г.Притула