Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.

за участю секретаря судового засідання Гурової Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Волноваський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Волноваському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту смерті та родинних відносин,

В С Т А H О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті та родинних відносин.

Свої доводи обґрунтовує тим, що 22.03.1976 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , її дошлюбне прізвище ОСОБА_3 . У свідоцтві про її народження матір`ю записана ОСОБА_4 . У свідоцтві сестри ОСОБА_5 матір`ю записана ОСОБА_4 . 13.08.1960 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та їй присвоєно прізвище ОСОБА_7 . Шлюб було розірвано, тому свідоцтво про шлюб відсутнє. При зверненні до Волноваського ДРАЦС щодо підтвердження дошлюбного прізвища, з`ясувалося, що в актовому записі про реєстрацію шлюбу дошлюбне прізвище сестри записано ОСОБА_8 , замість правильного ОСОБА_9 . 26.07.1978 року сестра зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та їй було присвоєно прізвище ОСОБА_11 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Торез померла її сестра ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Лікарське свідоцтва про смерть видана Торезькою центральною міською лікарнею, що знаходиться на тимчасово окупованій території у Донецькій області. Встановлення факту смерті ОСОБА_12 є необхідним для отримання свідоцтва про смерть українського зразка.

Розбіжності в написанні імені матері « ОСОБА_13 » в свідоцтвах про народження заявника та її сестри ОСОБА_12 та описка прізвища сестри в ДР АЦСГ « ОСОБА_8 » замість правильного « ОСОБА_9 » перешкоджає отримати свідоцтво про смерть сестри українського зразка та прийняти спадщину, тому просила встановити факт родинного зв`язку її з померлою ОСОБА_12 .

У судове засідання заявниця, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася, у заяві зазначила про розгляд справу за її відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За приписами ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Як вбачається з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_3 , у графі батьки записано: мати ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 зареєстровано шлюб 22.03.1976 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_14 .

З посвідки про народження Серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її матір`ю записана ОСОБА_4 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №7 від 18.08.2021 року вбачається, що 23.04.2012 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7 .

Згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_4 зареєстровано шлюб 26.06.2019 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_11 .

Згідно довідки про причину смерті № 106 від 20.06.2021 року, яку видано Торезькою центральною міською лікарнею достовірно встановлено факт смерті ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні у м. Торез внаслідок ІХС-атеросклеротичного кардиосклерозу.

Вирішуючи питання про встановлення факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 1 частини 1статті315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Вказаний факт заявнику необхідно встановити з метою оформлення спадкових прав, іншим шляхом встановити його неможливо.

Окрім цього, встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявниці та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст.2 ЦПК України.

У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами, з яких вбачається, що причиною різного написання ім`я у правовстановлюючих документах є помилкою.

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового, встановлення факту родинних відносин між особами, який просить встановить заявниця, підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Згідно з ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

За таких обставин, оскільки заявник фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,10,12,13,81, 229,258,259,263-265,293,294,315-319 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Волноваський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Волноваському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту смерті та родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідною сестрою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт смерті ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Рибальське Грунського району Сумської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в Україні у м. Торез, внаслідок ІХС-атеросклеротичного кардиосклерозу.

Рішення про встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. ПИСАНЕЦЬ