КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/6306/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Орєхов О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О. звернулась до суду із заявою про розстрочку виконання судового рішення у справі №357/6306/16-ц за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заяву обґрунтовувала тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року у справі №357/6306/16-ц з неї та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитним договором

№28/П/13/2007/840 від 12.04.2007 року в сумі 9 655 доларів США та 20 000 грн. пені за прострочення сплати кредиту.

Вказувала, що 23 липня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд постановив ухвалу, якою замінив стягувача з ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП».

На підставі рішення суду 05.03.2020 року було видано виконавчий лист.

Постановою від 20.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. відкрито виконавче провадження ВП №63164152.

Зазначала, що з певних об`єктивних причин вона не може одразу погасити існуючий борг, тому в неї виникла необхідність в розстроченні вищевказаної суми.

Так, вона є приватним підприємцем, її середньомісячний дохід складає 3 333 грн., що підтверджується податковою декларацією за 2020 звітний рік від 12.01.2021 року, у неї на утриманні знаходяться 3-є неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , всі діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні.

Згідно розпорядження Сквирської районної державної адміністрації від 23.03.2016 року ОСОБА_6 взята нею під опіку, на її утримання вона отримує державну допомогу в сумі 3 800 - 4 000 грн на місяць.

Зазначає, що вона є матір`ю одиначкою, оскільки шлюб між нею та ОСОБА_8 розірваний ще 04 жовтня 2006 року.

Крім іпотечної квартири, в якій вона проживає разом з дітьми, іншого нерухомого майна в неї немає.

Таким чином, отримуючи дохід у розмірі 8 000 гривень на місяць вона може фактично гасити борг частинами у розмірі 3 000 грн.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою задовольнити заяву в повному обсязі.

Скаргу обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 є одним із солідарних боржників, вона не позбавлена можливості звернутися до стягувача - ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» для встановлення графіку та строків погашення заборгованості, однак, роблячи такий висновок, суд вийшов за межі норм матеріального права, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає домовленості між боржником і стягувачем щодо погашення боргу на стадії виконання рішення суду, а при виконанні судового рішення розстрочення і відстрочення можливе лише в судовому порядку.

Також, суд зазначав, що незадовільний майновий стан, наявність на утриманні 3-х дітей не є підставою для розстрочення виконання рішення суду, оскільки при укладенні кредитного договору на умовах, зазначених в ньому, ОСОБА_1 повинна була враховувати розмір своєї заробітної плати чи інших доходів та усвідомлювати, що на час дії кредитного договору вона несе зобов`язання утримувати дітей.

Однак, таке твердження суду протирічить ст.435 ЦПК України, згідно якої підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вважає, що суд не врахував і не дав оцінку тому, чому вважає, що наявність на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, дохід, що складає менше мінімальної заробітної плати, відсутність іншого майна для стягнення боргу, окрім єдиного житла (іпотечної квартири) не є підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Зазначає, що суд не врахував, що у ОСОБА_1 відсутня вина у виникненні спору, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем Чучковим М.О. 29.09.2020 року, і з моменту відкриття виконавчого провадження до моменту звернення до суду ОСОБА_1 у зв`язку з суб`єктивних причин не могла погашати в повній мірі борг, оскільки в даний період згідно Постанови КМУ був введений карантин на всій території України, а тому будучи приватним підприємцем, вона не здійснювала свою підприємницьку діяльність і не отримувала доходу.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його виконання неможливим, а представлені доводи та докази не є переконливими та недостатньо обґрунтовані.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року у цивільній справі №357/6306/16-ц провадження

№2/357/2714/16 за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором

№28/П/13/2007/840 від 12.04.2007 року в сумі 9655 доларів США 51 цент - несплачені тіло кредиту та проценти за користування ним, та 20 000 грн. пені за прострочення сплати кредиту. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Позивачем - Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» зазначене рішення було оскаржено до Апеляційного суду Київської області.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 березня 2017 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. відхилено. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року залишено без змін.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року у справі №3571/6306/16-ц (номер провадження 2/357/2714/16) набрало законної сили 16 березня 2017 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2019 року у справі №357/6306/16-ц (номер провадження 6/357/126/19) задоволено заяву ТОВ «ЕЙ.ДІ.СІ.ГРУП». Замінено стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ЕЙ.ДІ.СІ.ГРУП» за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/6306/16-ц від 26 жовтня 2016 року про стягнення заборгованості за кредитним договором №28/П/13/2007/840 від 12.04.2007 року на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в розмірі 9655,51 доларів США та 20 000 грн. пені за прострочення сплати кредиту.

Заінтересованою особою ОСОБА_1 зазначена ухвала суду була оскаржена до Київського апеляційного суду.

Встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2019 року залишено без змін.

Ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2019 року у справі №357/6306/16-ц (номер провадження 6/357/126/19) набрала законної сили 11 листопада 2019 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2020 року у справі №357/6306/16-ц (номер провадження 2/357/162/20) заяву ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», зацікавлені особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання було задоволено. Постановлено поновити пропущений строк пред`явлення виконавчих листів, виданих на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року по справі №357/6306/16-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №28/П/13/2007/840 від 12 квітня 2007 року в сумі 9655,51 доларів США - несплачені тіло кредиту та проценти за користування ним, та 20 000 грн. пені за прострочення сплати кредиту.

Згідно зі ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

За ч.ч.1, 3, 4, 5 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Виходячи із вимог даної норми, відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством.

З системного аналізу чинного законодавства, випливає, що розстрочка - це надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені строки.

Розстрочення виконання судового рішення передбачає поступове часткове виконання. Строки виконання кожної частки також повинен визначити суд. При цьому необхідно зазначити, що розстрочення можливе при виконанні рішення, яке стосується предметів, які діляться (гроші; майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, підставою для розстрочення виконання рішення є обставини, що ускладнюють його виконання. У вирішенні питання про розстрочення виконання рішення враховуються відсутність вини боржника у створенні обставин, що ускладнюють виконання рішення, тимчасовість перебування боржника у такому стані, а також мають бути враховані права стягувача.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п.40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання названий Суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд, суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

У цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Відповідач і позивач знаходяться у рівних економічних умовах і в одній державі, тому незадовільний фінансовий стан відповідача є недостатньою причиною для розстрочення виконання рішення суду.

За п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підстави для розстрочення виконання рішення повинні бути чітко встановлені та підтверджені відповідними доказами.

Так, звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, ОСОБА_1 просила розстрочитивиконання судового рішення шляхом погашення боргу частинами в сумі 3 000 грн. щомісячно протягом одного року з дня ухвалення рішення та подальшою сплатою решти боргу.

Як підставу для такого розстрочення зазначала, що вона є приватним підприємцем, отримує середньомісячний дохід у розмірі 3 333 грн., має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та є матір`ю-одиначкою. Крім того, у зв`язку із запровадженням на території України карантину та впровадження обмежувальних заходів як підприємець вона не може отримувати дохід в повній мірі для разового погашення боргу.

Проте, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що незадовільний майновий стан та наявність на утриманні дітей не є підставою для розстрочки виконання рішення суду, оскільки при укладенні кредитного договору на умовах, зазначених в ньому, ОСОБА_1 повинна була враховувати розмір своєї заробітної плати чи інших доходів та усвідомлювати, що на час дії кредитного договору вона несе зобов`язання щодо утримання дітей.

Також, суд першої інстанції вірно наголосив, що враховуючи готовність ОСОБА_1 сплачувати борг за кредитним договором №28/П/13/2007/840 від 12.04.2007 року частинами та те, що вона є одним із солідарних боржників, вона не позбавлена можливості звернутись до стягувача - ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» для встановлення графіку та строків погашення заборгованості.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявником не доведено наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його виконання неможливим, а надані докази не є переконливими та обгрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: