КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3685/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її - ОСОБА_1 користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25 % від всіх видів заробітку (доходу),але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з ОСОБА_2 на її - ОСОБА_1 користь аліменти на її утримання у розмірі 25 % від всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду та до досягнення донькою трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вона - ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2 , однак мешкають окремо.

Від даного шлюбу, як зазначає позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні.

Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання доньки, при цьому, відповідач працює у Департаменті захисту економіки національної поліції України, мешкає в м. Києві, матеріально забезпечений та отримує значні доходи.

У зв`язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, позивач звернулася до суду із відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 07.07.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

06.09.2021 року на електронну адресу суду та 09.09.2021 року до канцелярії суду від відповідача - ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 05 липня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в іншій частині просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву відповідач посилається на те, що він постійно надає матеріальну допомогу на утримання доньки, а також те, що у нього на утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утримання яких, згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2014 року, сплачує аліменти в розмірі 50 % від всіх видів доходу.

Відповідач зазначає, що сплачувати аліменти в розмірі більше 50 % він не може, оскільки він повинен утримувати, крім неповнолітніх дітей, ще й батьків та забезпечувати своє утримання.

Крім того, відповідач вказує, що ОСОБА_1 є самодостатньою жінкою, має значні збереження та отримує постійний неофіційний дохід.

21.09.2021 року від позивача - ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 просила суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі, зазначила, що її матеріальне становище жодним чином не впливає на обов`язок відповідача утримувати свою дитину та надавати їй матеріальну допомогу, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що відповідач може надавати матеріальну допомогу.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.11.2021 року було залишено без задоволення клопотання представника відповідача адвоката Гузь Григорія Васильовича про призначення експертизи.

У судове засідання 04.11.2021 року позивач не з`явилась, однак 04.11.2021 року представник позивача надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

У судове засідання 04.11.2021 року відповідач не з`явився, однак 04.11.2021 року представник відповідача надіслав на електронну адресу суду клопотання, в якому просив провести судове засідання, призначене на 04.11.2021 року за його та відповідача відсутності, та розглянути тільки питання про призначення експертизи.

Приймаючи до уваги, що відповідач та його представник про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, з урахуванням того, що у судовому засіданні 04.11.2021 року судом було залишено без задоволення клопотання представника відповідача про призначення експертизи, а також приймаючи до уваги, що від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача та його представника за наявними в ній матеріалами.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом у судовому засіданні, з 20 серпня 2020 року позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.12).

Судовим розглядом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 проживають окремо, а їх донька проживає разом з позивачем.

Зазначений факт сторонами не заперечувався.

Відповідач - ОСОБА_2 працює у Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України, з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року загальна сума доходу, за винятком аліментів у розмірі 114 133,63 грн., склала 225 213,78 грн.

Зі змісту щорічних декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016-2020 р.р. вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,12 га.

Згідно декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016-2020 р.р., у відповідача - ОСОБА_2 наявні готівкові кошти: у 2016 році 2 700,00 доларів США, 34 000,00 грн.; у 2017 році 6 200,00 доларів США, 44 750,00 грн.; у 2018 році 8 600,00 доларів США, 19 800,00 грн.; у 2019 році 12 600,00 доларів США, 21 300,00 грн.; у 2020 році 15 600,00 доларів США, 24 000,00 грн.; 10 000,00 доларів США; 40 000,00 грн.

Також, з наданих декларації вбачається, що відповідач позичив третім особам грошові кошти у розмірі 40 000,00 доларів США.

Крім того, згідно декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016-2020 р.р., у банківських установах на ім`я ОСОБА_2 відкриті рахунки на яких містяться безготівкові кошти.

У наданому відзиві на позов відповідач вказує на те, що він здійснював поповнення рахунку позивача на суму від 6 000,00 грн. до 11 000,00 грн. на утримання дитини, двічі передавав 25 000,00 грн. та 20 000,00 грн. на розвиток дитини.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що протягом декілька місяців на початку 2021 року вона отримувала від відповідача грошові кошти на банківську карту, однак ці платежі не перевищували суму 7 000,00 грн.

Вищезазначені судом обставини свідчать про добрий фінансовий стан відповідача та можливість відповідача надавати матеріальну допомогу своїй доньці, при тому, що з урахуванням віку доньки, донька перебуває у періоді посиленого росту та фізичного розвитку.

Судовим розглядом також встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 також має неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Так, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.04.2014 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 кошти на утримання їх малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини зі усіх видів заробітної плати, але не менш 30% відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , і до досягнення дитиною ОСОБА_4 повноліття, а саме: по ІНФОРМАЦІЯ_11 включно, з 16.08.2024 року по 1/3 частини зі усіх видів заробітної плати, але не менш 30% відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , і до досягнення дитиною ОСОБА_5 віку 18 років, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_12 включно, починаючи з 20.12.2027 року по 1/4 частини зі усіх видів заробітної плати, але не менш 30% відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину на утримання дитини ОСОБА_6 , і до досягнення дитиною віку 18 років, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_12 включно, починаючи з 25.02 2014 року.

При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно ст. 180, ч.ч.1-2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 працює у Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України, отримує дохід, з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року загальна сума доходу, за винятком аліментів у розмірі 114 133,63 грн., склала 225 213,78 грн.

Також суд приймає до уваги, що відповідач має у власності готівкові кошти та відкриті рахунки на яких містяться безготівкові кошти.

Аналізуючи матеріальне становище відповідача, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) відповідача, та враховує також, що у власності відповідача є нерухоме майно.

При визначенні розміру аліментів, суд також враховує й те, що відповідач - ОСОБА_2 також має неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та сплачує аліменти на їх утримання на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.04.2014 року.

Разом з тим, суд також враховує, що відповідач має малолітню дитину - ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка також потребує матеріальної допомоги та не може бути позбавлена права на аліменти.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 182, 183 СК України, суд, враховуючи як матеріальне становище позивача, яка проживає з донькою, так і матеріальне становище відповідача, з урахуванням того, що обов`язок по утриманню дітей у батьків є рівним, вважає, що розмір аліментів, який буде стягуватись на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , повинен бути встановлений у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягненняз 05 липня 2021 року й до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо для забезпечення належного матеріального утримання дітей, їх гармонійного розвитку, а також враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини у батьків є рівним.

Також суд роз`яснює відповідачу, що він має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.04.2014 року.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 25 % від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення донькою трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед.

Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, працює, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати та утримувати себе.

Суд вважає, що ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає їх спільна дитина, до досягнення нею трьох років.

Разом з цим, з урахуванням обставин справи, суд задовольняє позов частково та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2021 року складає 2 270,00 грн., щомісячно, до досягнення донькою трьох років.

При цьому, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1 816,00 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягненняз 05 липня 2021 року й до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок, щомісячно,починаючи стягнення з 05 липня 2021 року й до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В решті вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.