ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/311/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Даниленко П.О., про забезпечення позову у справі № 753/21495/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куксова Марія Сергіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року адвокат Даниленко П.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 , звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним заповіт від 12 квітня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Людмилою Іванівною, зареєстрований в реєстрі за №744, відповідно до якого все своє майно ОСОБА_3 заповів ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 років помер батько позивача - ОСОБА_3 та після його смерті відкрилася спадщина. Позивачем було подано заяву про прийняття спадщини як спадкоємцем першої черги, однак після подання заяви позивачем виявлено до за декілька днів до своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) батько позивача склав заповіт відносно ОСОБА_2 , яка при цьому не є родичем покійного та не має жодних родинних стосунків з ним.

Позивач стверджує, що спірний заповіт ОСОБА_3 не підписував або підписав під тиском з боку відповідача, оскільки мав борг перед нею, а отже волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, що є підставою для визнання його недійсним.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Куксовій Марії Сергіївні видавати свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 116/2021).

На підставі протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 26 жовтня 2021 року вказану заяву передано на розгляд судді Якусику О.В.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що на час звернення до суду з позовом приватним нотаріусом Куксовою М.С. свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , не видано, однак після спливу шестимісячного терміну для прийняття спадщини, відповідачу можуть бути видані відповідні свідоцтва про право на спадкове майно, яке відповідач може в майбутньому реалізувати шляхом продажу або будь-якого відчуження майна на користь третіх осіб, що в свою чергу може ускладнити виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позовних вимог, оскілки позивачу необхідно буде звертатися до суду для скасування свідоцтв про право на спадщину, проведення перерозподілу , визнання права власності тощо, в той час коли цього можливо не допустити забезпечивши позов.

Дослідивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для ефективного захисту прав або інтересів позивача. При цьому відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктами 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Предметом спору у цій справі є визнання недійсним заповіту, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Людмилою Іванівною, зареєстрований в реєстрі за №744, відповідно до якого все своє майно ОСОБА_3 заповів ОСОБА_2 .

Частиною першою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1298 ЦК країни свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Як передбачено підпунктом 4.13 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України.

За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Відповідно до підпункту 5.4 пункту 5 глави 10 розділу ІІ вказаного Порядку, у разі визнання заповіту недійсним спадкування відбувається за законом.

Суд вважає, що у разі видачі відповідачеві свідоцтва про право на спадщину та набуття відповідачем прав на майно, які виникають внаслідок видачі свідоцтва, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та може призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Враховуючи, що позивачем пред`явлено позов про визнання недійсним заповіту і ймовірне рішення про задоволення позову може мати наслідком припинення права ОСОБА_2 на спадкування за померлим ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що заявником доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у справі у разі видачі відповідачеві свідоцтва про право на спадщину, набуття відповідачем прав на спадкове майно та можливого відчуження набутого майна або виникнення інших прав чи обтяжень третіх осіб щодо такого майна, ускладнення захисту прав та інтересів заявника без вжиття таких заходів, та про обґрунтованість доводів заявника про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Беззаперечно, заборона приватному нотаріусу вчиняти нотаріальні дії щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , є втручанням держави в право відповідача на вільне володіння майном, яке включає в себе правомірне очікування набуття права на спадкове майно. Однак, оцінюючи співмірність такого втручання, суд вважає, що за даних обставин воно є необхідним виключно для забезпечення виконання завдань цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд враховує співмірність та наявність зв`язку між видом забезпечення позову, який просить застосувати позивач, а саме заборони нотаріусу видавати свідоцтва про право на спадщину, та позовними вимогами, які пред`явлені позивачем.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вказаних вище критеріїв, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність на цій стадії розгляду справи підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, з огляду на відсутність відомостей щодо можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Керуючись ст. ст. 2, 149, 152, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Даниленко П.О., про забезпечення позову - задовольнити.

2. Заборонити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Куксовій Марії Сергіївні (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 9022) видавати свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 116/2021), до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Боржник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куксова Марія Сергіївна (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 27).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Суддя О. В. Якусик