У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2021 Справа №607/17298/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Комінярської О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду знаходиться позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в якому, з врахуванням збільшених позовних вимог, позивач просить визнати за ним право власності на: 1/2 частки двокімнатної квартира АДРЕСА_1 ; 1/2 частки критої стоянки для автомобіля (гараж) № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 ; 1/2 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_3 ; 1/2 частки гаража № НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_4 .

Також, просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 725 000 гривень; грошові кошти в сумі 41 000 доларів США, що еквівалентно 1 155 790 гривень; грошові кошти в сумі 121 523 гривень за побутову техніку, меблі, сейфи і т.д.

12 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, у якому просить: визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кошти у розмірі 400 000 гривень, які обліковуються на рахунку ОСОБА_1 та визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 кошти в розмірі 200 000 гривень, які обліковуються на рахунку ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_1 кошти в розмірі 200 000 гривень.

03 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення первісного позову шляхом: накладення заборони на відчуження (арешт) будь-яким шляхом, будь-яким особам, у будь-який спосіб на рухоме та нерухоме майно, яке зареєстроване на ім`я ОСОБА_2 , у тому числі внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав; накладення арешту на всі рахунки ОСОБА_2 в усіх банках (доларові, єврові, гривневі рахунки).

В обґрунтування заяви зазначає, що він з відповідачем ОСОБА_2 не можуть дійти згоди щодо розподілу вищевказаного спільного майна. Вказує, що оскільки шлюб між сторонами розірвано 30 березня 2021 року і той факт, що право власності на всю їх спільну нерухомість, яка придбана за грошові кошти із введення спільно сімейного бізнесу, зареєстровано на ОСОБА_2 , тому вважає, що ОСОБА_2 , маючи документи на право власності на спірне вищевказане майно на своє ім`я та заявляючи в суді, що все спірне майно є її особистою власністю, може відчужити все спірне майно на користь третьої особи без його письмової згоди, що нею було вчинено стосовно квартири АДРЕСА_1 , яку вона 29 червня 2021 року відчужила третій особі ОСОБА_3 . Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що предметом спору є поділ майна подружжя та невжиття заходів щодо забезпечення позову може перешкодити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, тому просить забезпечити позов. Крім того, просить не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки відсутні підстави для його застосування.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву та долучені документи, приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з роз`ясненнями, викладеними у вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до положень п.п.1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Так, у заяві не конкретизовано депозитні та карткові рахунки відповідача на які повинна поширюватись дія ухвали суду, не зазначено, які депозитні та карткові рахунки відкриті на ім`я відповідача та у яких банківських установах, про що відповідних доказів суду також не надано, що позбавляє суд можливості перевірити належність депозитних та карткових рахунків відповідачу та стосунок майна до предмету позовних вимог і здійснити висновок про співмірність втручання у права власності відповідача при накладенні арешту з метою забезпечення позову, а відтак суд за вказаних обставин вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви в частині накладення арешту на всі рахунки ОСОБА_2 в усіх банках (доларові, єврові, гривневі рахунки).

Також суд враховує, що ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2020 року, яка є чинною та не скасована, вжито заходи забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах грошової суми 725000 (Сімсот двадцять п`ять тисяч) гривень, які обліковані на поточному рахунку № НОМЕР_3 , IBAN НОМЕР_4 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», РНОКПП одержувача НОМЕР_5 , МФО 338783 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 ).

Щодо можливості вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження (арешт) будь-яким шляхом, будь-яким особам, у будь-який спосіб на рухоме та нерухоме майно, яке зареєстроване на ім`я ОСОБА_2 , у тому числі внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав, суд враховує наявність між сторонами спору щодо поділу майна, доводи заявника стосовно відчуження спірної квартири на користь третьої особи та імовірність вчинення відповідачем подібних дій щодо іншого майна, що в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За вказаних обставин суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відчуження рухомого та нерухомого майна, яке на праві власності належить ОСОБА_2 , оскільки саме такий вид забезпечення позову є співмірним, відповідає змісту заявлених позовних вимог, та установлено підстави, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження вищевказаного майна може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів позивача.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 153, 260, 261, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження рухомого та нерухомого майна, яке на праві власності належить ОСОБА_2 , в тому числі шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати позивачу ОСОБА_1 для відома.

Копію ухвали про забезпечення позову направити ОСОБА_2 для відома та виконання.

Копію ухвали про забезпечення позову направити до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Виконавчого комітету Тернопільської міської ради (місцезнаходження: бульвар Тараса Шевченка, 3, м. Тернопіль, 46001), Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (місцезнаходження: вул. Кн. Острозького, 14, м. Тернопіль, 46001), Регіональному сервісному центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Стрийська, 5, с. Підгородне, Тернопільський район, Тернопільська область, 46400) для виконання.

Ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до примусового виконання ухвали становить три роки та обчислюється з наступного дня після її прийняття, тобто з 05 листопада 2021 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_6 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич