Справа № 287/1219/20
У х в а л а

"10" листопада 2021 р. м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

09.11.2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Винару Л.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З позовної заяви вбачається, що позивачкою не дотримані норми ст. 175 ЦПК України, а саме:

- не зазначено офіційної електронної адреси позивачки та відповідача;

- відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- відсутні відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

У вступній частині позовної заяви в якості позивачки зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте позовна заява підписана ОСОБА_1 , а з копії паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 11.05.2011 року Олевським РВ УМВС України в Житомирській області вбачається, що дата народження позивачки ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому в цій частині позовну заяву слід уточнити.

У прохальній частині позовної заяви позивачка просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте у вступній частині позовної заяви в якості відповідача зазначений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому в цій частині позовну заяву також слід уточнити.

Також, у вступній та прохальній частинах позовної заяви позивачка зазначає, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано у виконавчому комітеті Закупенської селищної ради Чемеровецького району Хмельницької області, проте із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що місце реєстрації шлюбу виконавчий комітет Закупненської селищної ради Чемеровецького району смт. Закупне Хмельницької області, тому в цій частині позовну заяву також слід уточнити.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_3 », проте з копій доданих до позовної заяви документів вбачається, що прізвище позивачки після укладення шлюбу « ОСОБА_4 », тому в цій частині позовну заяву також слід уточнити.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини , крім випадків, коли один з подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачкою не надано до суду інформації з приводу її перебування на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності або не заявлено клопотання у відповідності до ст. 84 ЦПК України про витребування доказів.

Позивачка у своїй позовній заяві зазначає, що в якості додатку по позовної заяви додається довідка про відсутність вагітності, проте така в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Однак, всупереч вимог ст.95 ЦПК України копії матеріалів, що додані до копії позовної заяви не засвідчені належним чином, що свідчить про не відповідність позовної заяви приписам ЦПК України.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Поряд із цим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, про залишення позовної заяви без руху із наданням строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В.Винар