Справа №:755/1384/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24.07.2020 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі,

в с т а н о в и в:

24 липня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалене рішення про задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі. Стягнуто ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 5000, 00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову та досягнення дитиною повноліття.

30 серпня 2021 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про скасування заочного рішення, обґрунтовуючи підстави для скасування заочного рішення суду відповідач посилається на те, що відповідач не був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, жодного повідомлення від суду на її адресу не надходило. В своєму позові позивач звертаючись до суду з позовом не додала доказів на обґрунтування обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги. Жодних домовленостей між ним та позивачем щодо розміру аліментів не було.

Відповідач та його представник в судовому засіданні наполягають на заяві про перегляд заочного рішення та просять її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечує проти скасування рішення суду.

Вислухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені відповідачем підстави для скасування заочного рішення, суд приходить до наступного.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2020 року відкрите провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 24.04.2020 року.

Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Виходячи з положень статті 281 Цивільного процесуального кодексу України, яким регламентовано порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за умов, що відповідач не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про скасування заочного рішення, відповідач посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи та позивач звертаючись до суду з позовом не додала доказів на обґрунтування обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги.

Виходячи із загального обсягу доказів, які містять в матеріалах цивільної справи, відповідач належним чином повідомлявся про розгляд цивільної справи шляхом направлення ухвали про відкриття разом з позовною заявою та долученими до неї додатками за адрескою, вказаною у позовній заяві.

До заяви про перегляд заочного рішення суду відповідачем не данино жодного доказу, який би суд не врахував під час ухвалення рішення суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У відповідність до положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24.07.2020 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі.

З`ясовуючи питання дотримання строків звернення відповідача з цією заявою до суду, суд враховує, що заява про скасування заочного рішення подана в межах строків, визначених ч. 2 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки оскаржуване судове рішення відповідач не отримала, про що свідчить відсутність в матеріалах справи зворотного поштового повідомлення про отримання відповідачем копії судового рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 284, 287, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24.07.2020 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сум залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленого цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали буде виготовлено 02.11.2021 року.

Суддя Н.О.Яровенко