Каланчацький районний суд Херсонської області
09.11.2021 Справа № 657/1038/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року Суддя Каланчацького районного суду Херсонської області Ковальчук О.В., за участю секретаря Шахової О.В., розглянувши клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Московському району м. Мінськ про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Білоруського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави державного мита,

в с т а н о в и в:

Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернулося з клопотанням інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Московському району м. Мінськ про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Білоруського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави державного мита.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що рішенням суду Октябрського району м. Мінськ, Республіки Білорусь від 05 квітня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Херсонської області, проживаючої в АДРЕСА_1 , не працюючої, державне мито в дохід держави в розмірі 29,00 рублів.

Вказане рішення суду набрало законної сили 21 квітня 2021 року та на території Республіки Білорусь не виконувалося, оскільки ОСОБА_1 проживає на території України.

З огляду на викладене, виникла необхідність у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання на території України рішення білоруського суду про стягнення з ОСОБА_1 державного мита.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання нею судової повістки, яке міститься в матеріалах справи, причину своєї неявки суду не повідомила, клопотань про перенесення розгляду справи від неї не надходило.

В силу ч. 5 ст. 467 ЦПК України, суд вважає можливим здійснити розгляд клопотання без участі ОСОБА_1 , оскільки її неявка не є перешкодою для розгляду даного клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 467 ЦПК України, розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням суду Октябрського району м. Мінськ, Республіки Білорусь від 05 квітня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Херсонської області, проживаючої в АДРЕСА_1 , не працюючої, державне мито в дохід держави в розмірі 29,00 рублів.

Вказане рішення суду набрало законної сили 21 квітня 2021 року та на території Республіки Білорусь не виконувалося, оскільки ОСОБА_1 проживає на території України.

Процедура визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні регламентована Розділом 9 Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом ч. 1 ст.462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст.463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Згідно зі ч. 1 ст.464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Україна та Республіка Білорусь є учасниками Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, яка ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції проправову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року № 240/94-ВР(далі - Мінська Конвенція).

Згідно зі статтею 51 Конвенції, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, проходження процедури визнання та виконання рішення іноземного суду на території України відноситься до компетенції суду.

Згідно ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання.

В п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 грудня 1999року «Про практику розгляду судами клопотань про визнанняй виконаннярішень іноземнихсудів таарбітражі іпро скасуваннярішень,постановлених упорядку міжнародногокомерційного арбітражуна територіїУкраїни» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

В ході судового розгляду встановлено, що рішення суду набрало законної сили 21 квітня 2021 року та на території Республіки Білорусь не виконувалося. оскільки ОСОБА_1 проживає на території України.

Перевіривши зміст клопотання та додані до нього документи, встановивши відповідність вимогам чинного законодавства України, суд приходить до переконання, що будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбаченихст. 468 ЦПК України, судом не встановлено, строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання, порядок подання відповідного клопотання дотримані, тобто відсутні підстави для відмови у наданні дозволу на примусове виконання зазначеного рішення іноземного суду, тому клопотання підлягає задоволенню.

Згідно ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Таким чином, стягувана з боржника в рублях сума підлягає перерахунку в гривню за курсом Національного Банку України на день ухвалення рішення суду.

За курсом Національного банку України станом на 09.11.2021 року 1 білоруський рубль дорівнює 10,6595 грн. Таким чином, з ОСОБА_1 , підлягає стягнення державне мито в сумі 309,13 грн. в національну валюту України.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про міжнародне приватне право», Законом України «Про міжнародні договори України», Законом України «Про виконавче провадження», Конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року та ст. ст. 258-261, 353-355, ст. ст. 462-469 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Московському району м. Мінськ про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Білоруського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави державного мита -задовольнити.

Визнати на території України та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Октябрського району м. Мінськ, Республіки Білорусь від 05 квітня 2021 року року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Херсонської області, проживаючої в АДРЕСА_1 , не працюючої, державного мита на користь держави в сумі 29 рублів, що в перерахунку на національну валюту України за курсом НБУ станом на 09.11.2021 року складає 309,13 грн..

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду через Каланчацький районний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя:Ковальчук О. В.