Дата документу 12.10.2021 Справа № 316/2382/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №316/2382/19 Головуючий у 1 інстанції: Куценко М.О.
Провадження № 22-ц/807/2898/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Бєлки В.Ю.,

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Відділу державної реєстрації Енергодарської міської ради Станіславської Тамари Олександрівни, державного нотаріуса Енергодарської державної нотаріальної контори про припинення обтяження речових прав на нерухоме майно та скасування державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу державної реєстрації Енергодарської міської ради, Енергодарської державної нотаріальної контори, про припинення обтяження речових прав на нерухоме майно та скасування державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що у червні 2019 року, під час реєстрації права власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 , він випадково дізнався про те що на неї накладено арешт, який був внесений 06 червня 2019 року реєстратором Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Станіславською Т.О., а перед цим 02 червня 2005 року Енергодарською державною нотаріальною конторою на підставі, як зазначено в реєстрі, ухвали Нарсуда Жовтневого району.

За зверненням до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, ОСОБА_1 отримав інформацію, з якої вбачається, що у з 2004 року по 2006 рік, він, як відповідач по будь-якій цивільній справі не зареєстрований, дані на якій підставі накладений арешт на майно у 2005 році - відсутні.

ОСОБА_1 вважає, що запис № 31878759 від 02 червня 2005 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47221958 від 06 червня 2019 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 були внесені помилково, так як у 2005 році народних судів не існувало. Крім того, до червня 2019 року у ОСОБА_1 не було оформлено право власності на вказану квартиру, а у розділі «Відомості про суб`єктів обтяження» зазначено « ОСОБА_3 », а не « ОСОБА_4 ».

Посилаючись на те, що запис про накладення арешту порушує права ОСОБА_1 , як власника розпоряджатися квартирою, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, ОСОБА_1 просив суд припинити обтяження речових прав, а саме: арешт на квартиру АДРЕСА_1 , та скасувати державну реєстрацію обтяження речових прав, арешт на квартиру АДРЕСА_1 , запис про обтяження №31878759 від 02 червня 2005 року.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 червня 2020 року замінено відповідачів: відділ державної реєстрації Енергодарської міської ради на державного реєстратора Відділу державної реєстрації Енергодарської міської ради Станіславсько Т.О., а Енергодарську державну нотаріальну контору на державного нотаріуса Енергодарської державної нотаріальної контори.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 травня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того. що в Реєстрі заборон відчуження та арештів Енергодарської державної нотаріальної контори за 1988-2004 роки, форма №2, справа №03-3, наряд 2-36 міститься запис про вчинення нотаріальної дії №24 від 05 серпня 1998 року на підставі рішення та/або ухвали, постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про арешт майна ОСОБА_1 . Проте, клопотань про витребування відповідної ухвали суду позивачем не заявлялось. Посилання позивача на відсутність ухвали з 2004 по 2006 роки в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя, суд першої інстанції до уваги не прийняв, оскільки ухвала на підставі якої було накладено обтяження на квартиру, була постановлена у 1998 році. Крім того, суд першої інстанції також зазначив, що позовні вимоги пред`явлені до неналежних відповідачів, оскільки позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації пред`являються до особи, яка порушує право власності. Проте, позивачем не зазначено та судом не встановлено особу та підстав за яких накладено обтяження на квартиру. При цьому, враховуючи, що до червня 2019 року у ОСОБА_1 не було оформлено право власності на квартиру, є неможливим встановити чи порушувались права позивача проведенням реєстрації обтяжень на підставі ухвали суду від 05 серпня 1998 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 травня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 зазначає, що саме відповідачами порушено права позивача, оскільки реєстрація проведена безпідставно та з порушенням вимог Закону. Так, державний нотаріус Енергодраської міської нотаріальної контори не мав права проводити реєстрацію арешту щодо об`єкта нерухомості на який не було зареєстровано право власності та за відсутністю ухвали Нарсуда Жовтневого району, а державний реєстратор відділу державної реєстрації Енергодарської міської ради Станіславська Т.О., не дотримався вимог п. 3 ч. 3 ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не запитав засвідченої в установленому законодавством порядку копії ухвали суду, необхідну для такої реєстрації. При цьому, доказів на підтвердження існування ухвали Нарсуда Жовтневого району на підставі якої накладався арешт, відповідачами не надано.

Скаржник також вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на ухвалу суду від 05 серпня 1998 року, оскільки інформація про неї в Державному реєстрі речових прав відсутня. Вказану обставину, судом першої інстанції було встановлено лише зі змісту відзиву на позов, який ОСОБА_1 направлено не було.

22 липня 2021 року від ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, в якому, посилаючись на те, що в оскаржуваному рішення зазначено про те, що підставою накладення арешту є ухвала народного суду Жовтневого району від 05 серпня 1998 року, просить долучити до матеріалів справи відповіді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та Запорізького обласного державного нотаріального архіву.

09 серпня 2021 року від державного реєстратора Енергодарської міської ради до апеляційного надійшов відзив на апеляційну скаргу без доказів направлення сторонам.

Вказаний відзив колегія суддів не бере до уваги, оскільки він не відповідає вимогам частини четвертої статті 360 ЦПК України - не містить доказів надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити її з вищевказаних підстав.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 207-212), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод : Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно бути виправданим, а таким воно є, якщо здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливого балансу». У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» ; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 , посилався на те, що на його власність накладено арешт.

Так, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_1 01 червня 2019 року (а.с. 7).

Встановлено також, що 06 червня 2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Енергодарської міської ради Станіславської Т.О. внесено запис про арешт на вищезазначену квартиру. Підставою виникнення обтяження зазначено ухвала, серія та номер: Б/н. видавник: Нарсуд, Жовтневий район. Відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2037075, 02 червня 20005 року, реєстратор: Енергодарська державна нотаріальна контора. Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно права якої обтяжуються: ОСОБА_5 (а.с. 7, зворот).

З відповіді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2019 року на запит представника ОСОБА_1 адвоката Тарасова Д.О. встановлено, що за перевіркою алфавітних покажчиків цивільних справ у період з 2004 року по 2006 рік ОСОБА_1 як відповідач по будь-якій справі не зареєстрований. Надати будь-яку інформацію щодо ухвали Жовтневого районного суду на підставі якої 02 червня 2005 року Енергодарською державною нотаріальною конторою було внесено запис про арешт квартири АДРЕСА_1 , та копію вищезазначеної ували не вбачається за можливе (а.с. 9).

З відповіді Енергодарського міського ВДВС встановлено, що станом на 06 червня 2019 року на примусовому виконанні в відділі відсутні виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів стосовно накладення арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_1 або квартиру АДРЕСА_1 . Також, згідно перевірки журналів реєстрації вхідної кореспонденції та журналів передачі виконавчих проваджень за 2016-червень 2019 роки, виконавчі документи стосовно накладення арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_1 або квартиру АДРЕСА_1 на адресу відділу не надходили. Надати інформацію за попередні роки не вбачається за можливе у зв`язку зі знищенням відповідної документації за закінченням терміну її зберігання (а.с. 10).

В листі Енергодарської державної нотаріальної контори від 12 вересня 2019 року щодо надання інформації та копій документів на запит адвоката Тарасова Д.О., зазначено про неможливість надати витребувану інформацію та копію відповідної ухвали у зв`язку із закінченням строків зберігання та знищенням зазначеного наряду (а.с. 12).

07 листопада 2019 року у відповіді на заяву ОСОБА_1 щодо внесення зміни в записі про обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Енергодарською державною нотаріальною конторою зазначено, що хоча раніше, а саме 12 вересня 2019 року на запит адвоката Тарасова Д.О. й була надана відповідь щодо неможливості надання копії рішення та/або ухвали, постанови органу на підставі якого було внесено запис про арешт майна ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків зберігання та знищенням зазначеного наряду, проте в Реєстрі заборони відчуження та арештів Енергодарської держнотконтори за 1988-2004 роки, форма № 2, справа № 03-3, наряд 2-36, міститься запис про вчинення нотаріальної дії за 24 від 05 серпня 1998 року, на підставі рішення та/або ухвали, постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя б/н б/д, щодо арешту на майно ОСОБА_1 (а.с. 17).

У відповіді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2021 року на запит представника ОСОБА_1 адвоката Тарасова Д.О. зазначено, що за перевіркою алфавітних покажчиків цивільних справ у період з 1995 року по 1999 рік, справа відносно ОСОБА_1 не зареєстрована (а.с. 182).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, десятої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З огляду обставини встановлені у конкретній справі, а саме:

- існування арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , який очевидно обмежує його можливість у повному обсязі реалізувати свої права власника нерухомого майна;

- накладення арешту на підставі ухвали суду, яка не містить номера справи в межах якої її постановлено, а в архіві суду відсутній як оригінал зазначеної ухвали так і справи, в рамках якої її постановлено;

- відсутність у ОСОБА_1 іншої можливості ефективно захистити свої права, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки за матеріалами справи наявність законних підстав для заборони на відчуження майна не встановлено.

При цьому, зазначаючи, що ОСОБА_1 позов пред`явлено до неналежних відповідачів, суд першої інстанції залишив поза увагою наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), згідно з яким належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Тобто, відповідачем у справі має бути особа в інтересах якої накладено арешт на квартиру.

Проте, враховуючи що судом не встановлено, та матеріали справи не містять інформації про законність, обґрунтованість і підставність арешту майна, зокрема відсутні відомості про те, на підставі якого судового рішення накладено арешт на квартиру, хто є стягувачем і боржником за виконавчим документом, колегія суддів дійшла висновку, що позивач правомірно обрав спосіб захисту шляхом подання позову про припинення обтяження речових прав на нерухоме майно та скасування державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно саме до державного реєстратора та державного нотаріуса, оскільки збереження арешту майна за відсутності підстав для цього, є порушенням права власності позивача.

Колегія суддів також враховує, що підставою подання позову у справі, що переглядається, є спричинення порушення однієї із складових права власності, визначеної частиною першою статті 317 ЦК України, - права розпорядження своїм майном.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 визначив відповідачами державного реєстратора Відділу державної реєстрації Енергодарської міської ради Станіславську Т.О. та державного нотаріуса Енергодарської державної нотаріальної контори.

При цьому, ОСОБА_1 у позові посилався на неправомірність дій визначених ним відповідачів, проте, судом першої інстанції будь-якої оцінки цим доводам не надано.

Так, за приписами ч. 6 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції станом на 02 червня 2005 року) реєстрація права власності повинна передувати реєстрації інших речових прав на таке майно та їх обмежень і проводитися в разі вчинення правочину щодо такої нерухомості, встановлення обмежень речових прав на таку нерухомість.

Частиною 1 статті 23 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції станом на 02 червня 2005 року) встановлено, що державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі: договору застави (іпотеки) нерухомого майна; ухвали суду про забезпечення позову; рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно; рішення суду про визнання власника нерухомого майна банкрутом; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; накладення заборони на відчуження нерухомого майна посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради в населених пунктах, де немає нотаріусів; інших актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих відповідно до закону.

В порушення вищезазначеного, державна реєстрація обтяження квартири АДРЕСА_1 , була проведена державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори 02 червня 2005 року, тобто до реєстрації права власності на цю квартиру за ОСОБА_1 (01 червня 2019 року), та за відсутності підстав, наведених у ч. 1 ст. 23 Закону.

За приписами ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакцій станом на 06 червня 2019 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Оскільки за матеріалами справи не вбачається, що реєстрація права обтяження на квартиру АДРЕСА_1 прав була проведена відповідно до законодавства, запис про обтяження №31878759 від 02 червня 2005 року підлягає скасуванню з припиненням обтяження речових прав, а саме: арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного, а також за відсутності у відповідачів в цій справі та будь-яких інших осіб обґрунтованих заперечень щодо наявності підстав для обтяження квартири, а також враховуючи, що наявність обтяження нерухомого майна перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати своє право власності на таке майно, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За викладених обставин, оскільки збереження арешту на нерухоме майно та запис про обтяження обмежують права позивача щодо вільного розпорядження майном, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та припинення обтяження речових прав, а саме арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та скасування державної реєстрації обтяження речових прав, арешту на квартиру АДРЕСА_1 , скасування запису про обтяження №31878759 від 02 червня 2005 року, у зв`язку з чим, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 травня 2021 року у цій справі скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«Позов ОСОБА_1 до державного реєстратора Відділу державної реєстрації Енергодарської міської ради Станіславської Тамари Олександрівни, державного нотаріуса Енергодарської державної нотаріальної контори про припинення обтяження речових прав на нерухоме майно та скасування державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно задовольнити.

Припинити обтяження речових прав, а саме: арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Скасувати державну реєстрацію обтяження речових прав, арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Скасувати запис про обтяження №31878759 від 02 червня 2005 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: