Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

за участю секретаря судових засідань - Бурдейна С.М.,

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_1 ,

третя особа (позивач) - ОСОБА_2 ,

представник третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Київської міської територіальної громади в особі Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, приєднаний позов третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, -

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що її чоловік ОСОБА_5 разом зі своїм батьком ОСОБА_6 набули в рівних долях право власності на квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її свекор - ОСОБА_6 , всіма питаннями його поховання та іншими питаннями, пов`язаними з цим, займалася їх родина та її чоловік ОСОБА_5 . На момент смерті ОСОБА_6 , який був зареєстрований за спірною адресою, її чоловік був зареєстрований та фактично проживав за спірною адресою, і після смерті батька продовжував користуватися спірною кватирою та всіма речами, що знаходилися в квартирі, сплачував комунальні платежі та інші за дану квартиру, так як був на той час зареєстрований в даній квартирі та фактично вступив в свої права як спадкоємець після смерті свого батька, фактично прийняв спадщину на підставі ч.1 ст.549 ЦК України, який діяв на той час, але свідоцтво про право на спадщину не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_5 . Вона (позивач) є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, спадщиною є спірна квартира. Всі її дії, які були направлені на отримання спочатку дублікату правовстановлюючого документу на спірну квартиру, а потім і спадщини після смерті чоловіка, виявилися безрезультатними, так як оригінал документу було втрачено, а у видачі дублікату їй було відмовлено. Імовірно оригінал правовстановлюючого документу було втрачено під час проведення ремонтних робіт в квартирі, або був загублений. З метою виявлення місця знаходження документів на житло вона зверталася до поліції. Донька ОСОБА_6 - ОСОБА_2 (третя особа) після смерті свого батька майже через 20 років робила спроби в суді поновити строк на отримання спадщини після його смерті, рішенням суду їй було відмовлено. З метою захисту своїх прав звернулася до суду з даним позовом та просила суд визнати за нею право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Позовну заяву ОСОБА_2 вважав безпідставною, просив відмовити в задоволенні її позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України.

ОСОБА_2 - третя особа по основному позову та позивач по об`єднаному позову, та її представник в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 вважали безпідставними, просили відмовити в їх задоволенні. Свої позовні вимоги підтримали та просили визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обгрунтувала тим, що її батько ОСОБА_6 та брат ОСОБА_5 17.12.1998 року на підставі свідоцтва про право власності на житло набули право власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини спірної квартири. На момент смерті батька у нього було три спадкоємці першої черги: дружина ОСОБА_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), син ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та дочка - вона ОСОБА_2 . Після смерті батька ні вона, ні інші спадкоємці не подавали до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини. Разом з тим, вона ОСОБА_2 фактично вступила в управління спадковим майном. Зокрема, доглядала за матір`ю, братом, які проживали в спірній квартирі, допомагала по господарству. 20.09.2018 року їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що було пропущено строк для прийняття спадщини. Після цього вона подала заяву до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька. Рішенням від 06.02.2020 року у задоволенні заяви було відмовлено, в рішенні зазначено про невірно обраний спосіб захисту. ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_4 , хоча і перебувала з її братом ОСОБА_5 в шлюбі, разом з ним не проживала, спільного господарства не вела.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона з батьками ОСОБА_2 та її брата були сусідами, сім`я яких була дружньою. Коли помер їх батько ОСОБА_2 приходила до матері, брата, допомагала їм, приходила до лікарні. Вона (свідок) приблизно разів 10 на рік заходила в їх квартиру. Останній раз в квартирі була приблизно в 2018-2019 рік - коли помер ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що вони жили в одному дворі з ОСОБА_2 , її братом ОСОБА_5 . Знає, що ОСОБА_5 мав дружину ОСОБА_4 , жив окремо, почав пити, приїжджала сестра ОСОБА_2 . ОСОБА_5 не стало років 4 тому, за квартиру оплачували племінники, товариш. ОСОБА_5 просив зятя ОСОБА_2 оплатити за квартиру, це були 2010-2012 роки. Дружину ОСОБА_4 не бачив приблизно років 20, батько ОСОБА_5 та ОСОБА_2 помер років 15-20 тому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що ОСОБА_5 був його товаришем, знає його сестру ОСОБА_2 . Приблизно в 2009 році пішла від ОСОБА_5 його дружина, він залишився жити з матір`ю. Його сестра ОСОБА_2 весь час приходила до них. ОСОБА_5 хворів, помер роки два тому, на похованні була його дружина.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4 , третьої особи (позивача по приєднаному позову) ОСОБА_2 та її представника, свідків зі сторони ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи 755/17004/18, суд приходить до наступного.

Позовна заява ОСОБА_4 зареєстрована в суді 03.11.2020 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2020 року визначено головуючого по справі.

Відповідно до ухвали від 06.11.2020 року у справі відкрито провадження, призначено справу до підготовчого засідання, витребувано з нотаріальних контор копії спадкових справ.

Відповідачем Київською міською радою надано відзив на позов ОСОБА_4 .

Від нотаріальних контор надійшли копії спадкових справ відносно померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відповідно 13.01.2021 року та 16.01.2021 року.

29.01.2021 року до суду надійшли пояснення третьої особи ОСОБА_2

05.04.2021 року постановлено ухвалу про прийняття до спільного розгляду позовної заяви третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину спірної квартири в порядку спадкування за законом та задоволено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , останньою подано відповідь на відзив.

З відділу архівної роботи Дніпровського районного суду 25.05.2021 року протокольною ухвалою витребувано цивільну справу 755/17004/2018.

Згідно ухвали від 22.06.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 15.09.2021 року ОСОБА_2 надано до справи квитанцію про сплату судового збору у розмірі 5 500 грн. за подану нею позовну заяву, враховуючи ухвалу суду від 05.04.2021 року про відстрочення слати.

В суді встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності від 17.12.1998 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рівних долях.

ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ).

Згідно свідоцтва про шлюб 26.08.1988 року укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (прізвище дружина не міняла).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкова справа щодо померлого ОСОБА_6 заведена в Дванадцятій київській державній нотаріальній конторі 20.09.2018 року за заявою ОСОБА_2 , поданої 20.09.2018 року. Інші спадкоємці заяв на прийняття спадщини не подавали. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 відмовлено з підстави пропуску встановленого законодавством шестимісячного терміну для прийняття спадщини.

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 19.03.1991 року.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ~ ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_5 відкрита Сьомою київською нотаріальною конторою 04.10.2018 року.

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований за адресою: квартира АДРЕСА_1 з 22.07.1982 року по 06.07.2018 року (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Відповідно до Постанови від 27.10.2020 року Державний нотаріус Сьомої київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. відмовив ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало ОСОБА_5 , який помер ~ ІНФОРМАЦІЯ_2 з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на спірну квартиру.

Інших спадкоємців, окрім ОСОБА_4 (дружини) щодо майна померлого ОСОБА_5 , не має.

З матеріалів спадкових справ встановлено, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата смерті ОСОБА_6 ) в спірній квартирі, Ѕ частина якої є спадковим майном померлого ОСОБА_6 , була зареєстрована одна особа - син померлого ОСОБА_5 .

17.08.2020 року Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надало відповідь на лист Сьомої Київської державної нотаріальної контори, в якій повідомили, що відсутні правові підстави для оформлення та видачі дубліката Свідоцтва про право власності на спірну квартиру, оскільки власник даної квартири померли.

25.08.2020 року ОСОБА_4 зверталася до Дніпровського управління поліції з заявою про проведення необхідних дій, пов`язаних з можливістю отримання дублікату правовстановлюючого документу на спірну квартиру. 27.09.2020 року була надана відповідь на дане звернення та рекомендовано звернутися з питання відновлення документу до органу його попередньої видачі.

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 06.02.2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставами відмови в задоволенні позову зазначено те, що враховуючи дату смерті спадкодавця (2002 рік), слід керуватися нормами ЦК в редакції 1963 року, які не передбачали надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1220, 1221 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом, відповідно до ст.1261 ЦК України, мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи вказані вище вимоги законодавства - ЦК України в редакції 2004 року, та встановлені в суді обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги щодо майна померлого чоловіка ОСОБА_5 ; своєчасно, у визначений законодавством шестимісячний строк, подала заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Інших спадкоємців щодо майна померлого ОСОБА_5 не встановлено.

При визначені обсягу спадкової маси майна померлого ОСОБА_5 встановлено наступне.

Ѕ частина спірної квартири належить на праві приватної власності померлому ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 17.12.1998 року і це майно входить до спадкової маси.

З приводу Ѕ частини спірної квартири, що належала на праві приватної власності ОСОБА_6 (померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі свідоцтва про право власності від 17.12.1998 року, судом встановлено те, що з заявою про прийняття спадщини зверталася до нотаріуса одна особа - ОСОБА_2 - дочка померлого, ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто - більше ніж як через шістнадцять років після відкриття спадщини.

Відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (редакція 2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Враховуючи зазначене та те, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід враховувати вимоги законодавства - ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Так, відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР).

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Як встановлено по справі, після смерті ОСОБА_6 його спадкоємцями були діти - син ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк не зверталася до нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті батька, зареєстрованою в спірній квартирі, яка була місцем проживання спадкодавця, не була; з батьком не проживала. Судові рішення про продовження ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини не приймалися.

ОСОБА_5 у встановлений законом шестимісячний строк також не звертався до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті батька, однак на час смерті батька він був зареєстрований та проживав, що не було оспорено в суді, в спірній квартирі, яка була місцем проживання батька та місцем відкриття спадщини. ОСОБА_2 не надала до справи жодного належного, допустимого доказу того, що вона з 2002 року (часу смерті батька) фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, яким є Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 .

Покази свідків зі сторони ОСОБА_2 суд не враховує, оскільки вони не мали даних, які б підтверджували факт вступу ОСОБА_2 в управління або володіння спадковим майном померлого в 2002 році її батька ОСОБА_6 .

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в суді та не підлягають задоволенню.

Встановлені в суді обставини та факти свідчать про те, що Ѕ частину спірної квартири, яка була спадковою масою майна померлого ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував відповідно до вимог ЦК УРСР в редакції 1963 року ОСОБА_5 , що в свою чергу свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в повному обсязі.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивач по приєднаному позову - третя особа ОСОБА_2 мала відстрочку сплати судового збору до постановлення рішення. Перед завершенням розгляду справи, 07.09.2021 року ОСОБА_2 оплатила та долучила до справи квитанцію про оплату судового збору у розмірі 5 500 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Київської міської територіальної громади в особі Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , код платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частину квартири - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 5 500 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 05.11.2021 року.

Суддя: