Справа № 495/7583/19
№ провадження 2/495/526/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

01 листопада 2021 рок01 листопада 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідачів: не з`явилися

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/7583/19

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 та Державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області

за участю третьої особи Білгород-Дністровської міської ради Одеської області

про скасування державної реєстрації земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні будівлею та земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

20.09.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідачка-1) та Державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області(далі по тексту - відповідач-2) за участю третьої особи Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (далі по тексту - третя особа) про скасування державної реєстрації земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні будівлею та земельною ділянкою(а.с.1-7).

Так, позивач просить суд:

-зобов`язати державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,0441 га по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:004:0567;

-зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні домоволодінням та земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , шляхом звільнення земельної ділянки площею: шириною 1,4 м., довжиною 23 м., по АДРЕСА_2 ;

-зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в здійсненні права користування земельною ділянкою і домоволодінням АДРЕСА_2 , шляхом примусового засипання вигрібних ям, розташованих на захопленій земельній ділянці.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 495/7583/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за участю третьої особи Білгород-Дністровської МР про скасування державної реєстрації земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні будівлею та земельною ділянкою. По справі призначено підготовче судове засідання (а.с.39-40).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.05.2021 року закрито підготовче провадження по справі № 495/7583/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за участю третьої особи Білгород-Дністровської МР про скасування державної реєстрації земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні будівлею та земельною ділянкою. Справу призначено до судового розгляду (а.с.150-151).

Позивач - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, але його представник - адвокат Братінов І.П. подав до суду заяву, згідно із якою заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за відсутністю сторони позивача (а.с.177).

Відповідачка - ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, але її представник - адвокат Волощук Т.В. подала до суду заяву, згідно із якою просить відмовити у задоволенні позову з підстав, наданих у поясненнях в судовому засіданні та розглянути справу у відсутність сторони відповідача.

Представник відповідача - ГУ Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи - Білгород-Дністровської МР в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи наявні письмові пояснення представника Білгород-Дністровської МР (а.с.50-51).

Згідно із ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України).

У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за участю третьої особи Білгород-Дністровської МР про скасування державної реєстрації земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні будівлею та земельною ділянкою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належать ѕ частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , що підтверджується копією технічного паспорту, договором купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9-14).

Вказана частина житлового будинку розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :01:004, площею 0,0686 га, що підтверджується копією акта приймання-передачі межових знаків на зберігання (а.с.16-17).

Відповідачці ОСОБА_2 належить на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВМО № 347751 від 28.10.2009 року житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що земельні ділянки, які надані для будівництва та експлуатації вказаних вище житлових будинків є суміжними та він звернувся до розробника документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з метою подальшого отримання земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації.

В ході виконання вказаних вище робіт позивачу стало відомо, що суміжна ділянка по АДРЕСА_1 , на якій розташований будинок відповідачки вже пройшла державну реєстрацію та їй присвоєний кадастровий номер - :01:004:0567.

Відповідачці надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 , проте рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки не приймалося, тобто на даний час вона перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Білгород-Дністровського.

За твердженням позивача, межі вказаної земельної ділянки ним не погоджувались, ніяких погоджувальних документів, як суміжний землекористувач він не надавав та твердження про те, що межі погодила його донька є хибними, так як вона не є власницею будинку та не проживає в ньому.

Відповідно до акту комісії Білгород-Дністровського виконкому від 14.09.2018 року, вигрібна яма знаходиться неподалік від стіни підвалу позивача, на якій є сліди замокання (а.с.32).

Позивач вказав, що він неодноразово пропонував відповідачці засипати ями, але вона не виконує вимоги та тривалий час чинить перешкоди у користуванні будинком, не звільняє земельну ділянку та хоче оформити право власності на свою земельну ділянку із захопленням його частки.

Крім цього, позивач зауважив, що після здійснення відповідачкою державної реєстрації земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру, нею не здійснено протягом року заходи реєстрації речового права на нерухоме майно, добровільно земельну ділянку не звільнено.

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 з відповідною позовною заявою до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до п. а) ст.22 Закону України «Про землеустрій», землеустрій здійснюється на підставі: рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Стаття 152 Земельного кодексу України визначає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч.6 ст.16 Закону України «Про державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ст.66 Закону України «Про землеустрій», професійною діяльністю у сфері землеустрою можуть займатися особи, які мають вищу освіту за спеціальностями та кваліфікаціями у галузі знань землеустрою.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, в редакції станом на 24.01.2003 року, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності.

Відповідно до ст.118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки (ч.1).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу - ОСОБА_1 на праві приватної власності належить ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 22.03.2000 року № 1402.

Відповідачці - ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВМО № 347751 від 28.10.2009 року.

Рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 878-V від 03.12.2009 року відповідачці надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на АДРЕСА_1 (а.с.24-26). Вказане рішення є підставою для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який підлягає погодженню відповідно до ст.ст. 186, 186-1 Земельного кодексу України та затвердженню Білгород-Дністровською міською радою.

Між тим, на даний час відсутня інформація про прийняття Білгород-Дністровською міською радою рішення щодо надання відповідачці у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 та вказана земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського.

За твердженням позивача, в результаті виконання землевпорядних робіт було виявлено, що суміжній земельній ділянці по АДРЕСА_1 , користувачем якої є відповідачка, присвоєно кадастровий номер :01:004:0567.

Так, позивач, як суміжний власник не згоден з державною реєстрацією земельної ділянки відповідачки, площею 0,0441 га по АДРЕСА_1 , яка є його сусідкою, так як вважає, що вказана реєстрація є незаконною, так він, як він як суміжний землекористувач не надавав своє узгодження щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачки.

Матеріаліалами справи встановлено, що рішенням № 878-V від 03.12.2009 року Білгород-Дністровською міською радою погоджено ОСОБА_2 передачу земельної ділянки у її власність у АДРЕСА_1 , але рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 . Білгород-Дністровською міською радою не приймалось.

Крім цього, звернення позивача стосовно його незгоди щодо встановлення меж, як суміжного землекористувача з відповідачкою виносилось на розгляд узгоджувальної комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування, де представник відповідачки повідомив, що межі земельної ділянки погоджувались із донькою позивача, про що свідчить витяг з протоколу засідання від 22.03.2018 року (а.с.27-29).

Також комісією з перевірки фактів щодо розгляду питання оформлення права власності на земельну ділянку та підтоплення приміщень позивача ОСОБА_1 каналізацією сусідів по АДРЕСА_1 , встановлено наступне.

В підвалі позивача наявні сліди замокання по стіні, яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_2 , вулиці на яких знаходяться земельні ділянки розташовані на схилі і під час сильних дощів вода стоїть у дворах будинків. Вигрібна яма на земельній ділянці відповідачки знаходиться неподалік від стіни підвалу позивача, встановити причини замокання стіни підвалу позивача неможливо, про що свідчить акт «Про створення комісії з перевірки фактів, викладених у заяві ОСОБА_1 » (а.с.32).

Частинами 1, 2 ст.78 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.1 ст.153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, сторони по справі є власниками будинків за адресами: АДРЕСА_2 (позивач) та АДРЕСА_1 (відповідачка), а земельні ділянки, які надані їм для будівництва та експлуатації вказаних житлових будинків, є суміжними та на даний час перебувають у власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського.

На теперішній час сторони по справі вживають заходи по прийняттю у власність вказаних земельних ділянок та земельній ділянці, на якій розташовані житлові будівлі, які належать відповідачці, присвоєно кадастровий номер, але на теперішній час відсутня інформація щодо реєстрації речового права на вказану земельну.

Позивач просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0441 га по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:004:0567.

Між тим позивачем не доведено факту незаконної реєстрації відповідачкою вказаної вище земельної ділянки, на якій розташовані належні їй будівлі, а також не виявлено порушення відповідачкою меж земельної ділянки із земельною ділянкою позивача та її захвату, а також не встановлено прямого зв`язку замокання стіни гаражу позивача, у зв`язку із розташуванням вигрібної ями на межі.

Крім того, твердження позивача щодо підробки підпису погодження меж в акті прийомки-передачі межових знаків є хибним, так як встановлено, що межі погодила його донька на підставі чого і була здійснена подальша реєстрація спірної земельної ділянки та присвоєно їй кадастровий номер.

Також встановлено, що акт прийомки-передачі межових знаків не ким не оскаржувався у судовому порядку, а незгода позивача з даним актом з тих підстав, що він не підписував даного акту та будь-яких документів, спростовується тим, що межі спірної земельної ділянки погоджувались із донькою позивача.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за участю третьої особи Білгород-Дністровської МР про скасування державної реєстрації земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні будівлею та земельною ділянкою, у зв`язку з чим такий позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 11, 15, 16, 21 Цивільного кодексу України, ст.ст. 78, 116, 118, 121, 152-153 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 131, 223, 247, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за участю третьої особи Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про скасування державної реєстрації земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні будівлею та земельною ділянкою- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 09.11.2021 року.

Суддя В.В. Мишко