Справа № 645/2709/21
Провадження № 2-о/645/98/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у в складі:

головуючого судді - Ульяніч І.В.,

за участю секретаря - Погудіної Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В своїй заяві вказала, що у березні 1988 року вона познайомилася з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між ними швидко виникли любовні почуття, фактично склалися шлюбні відносини, тому у 1988 році ОСОБА_2 почав проживати з заявником та її дітьми: донькою ОСОБА_3 (нині прізвище- ОСОБА_4 ) і сином ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 . 28.11.2000 року ОСОБА_2 зареєстрував своє місце проживання (прописався) за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить інформація на сторінці його паспорта. Заявник зазначає, що вони проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі, оскільки не вважали, що це має значення для їхніх стосунків. Спільно вели домашнє господарство, опікувалися один про одного, про дітей, сумісно матеріально забезпечували сім`ю. Мешкаючи однією сім`єю, вирішили придбати квартиру, для чого спільно збирали грошові кошти. У зв`язку із таким, 14.05.1996 р. ОСОБА_2 уклав договір з Житлово-будівельним кооперативом «Надія-2» про пайову участь в будівництві житлового будинку по АДРЕСА_2 . Грошові кошти на будівництво сплачували спільно, всю документацію з оплат (внесків) за договором заявник збирала особисто. 18.02.2003 року ОСОБА_2 отримав рішення Виконавчого комітету Фрунзенської районної ради від 18.02.2003 р. № 37/20 про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_3 на ім`я гр. ОСОБА_2 27.03.2003 р. ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно і 14.07.2003 року отримав витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 . 25.07.2003 року ОСОБА_2 зареєстрував своє місце проживання у кв. АДРЕСА_4 . Після оформлення вище зазначеної квартири заявник з ОСОБА_2 продовжували мешкати однією сім`єю, а квартиру утримували спільно, про що свідчать квитанції з оплати комунальних послуг, які сплачувала заявник особисто. З 2018 стан здоров`я ОСОБА_2 значно погіршився. Заявник завжди його доглядала і піклувалася про нього, надавала іншу допомогу, оскільки ОСОБА_2 через похилий вік і хворобу був у безпорадному стані. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, про що свідчать свідоцтво про смерть від 28.12.2020 р., довідка про причину смерті від 28.12.2020 р. Всі витрати на поховання несла заявник, але оформленням документів займалася її донька ОСОБА_6 . Безпосередньо заявник займатися оформленням документів щодо поховання не мала змоги, оскільки хворіла з 26.12.2020 р. по 09.02.2021 р., що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 24.02.2021 р. Заявник вказує, що 25.02.2021 р. подала заяву до Відокремленого підрозділу четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_2 . Оскільки вона з ОСОБА_2 не перебувала у шлюбі, тому з метою отримання спадщини вимушена звертатися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Ухвалою від 26.04.2021 року відкрито провадження в справі в порядку окремого провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою від 25.08.2021 року витребувано у Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 158П/2021, заведену після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , копія якої надійшла до суду 17 вересня 2021 року.

Заявник в судовому засіданні пояснила, що її знайома в 1988 році прийшла до неї додому разом з ОСОБА_2 . Через два дні ОСОБА_2 прийшов сам, вони вирішили мешкати разом, до цього він мешкав в гуртожитку. Прожили разом 32 роки, разом за спільні кошти придбали квартиру приблизно в 1990 році. Мешкали по АДРЕСА_5 , з ними разом проживали її син та донька. ОСОБА_2 був зареєстрований в її квартирі з 1998 року по 2003 рік. ОСОБА_2 захворів та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Похованням займалась заявник та її донька. В подальшому від заявника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника.

Представник заявника ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без їх участі та проти встановлення даного факту не заперечує.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він є сусідом ОСОБА_1 , знає її з 1982 року. Повідомив, суду, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 з 1993 року до його смерті в квартирі ОСОБА_1 .. Сім"я свідка та ОСОБА_1 з ОСОБА_2 дружили, разом проводили час, відпочивали. Свідку відомо, що в ОСОБА_2 є донька, яка мешкає в Німеччині.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він є сусідом ОСОБА_1 . Повідомив, що з ОСОБА_2 він був знайомий з 1980 року. ОСОБА_2 познайомив свідка з ОСОБА_1 та відрекомендував її як дружину. Свідку відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю як чоловік та дружина, мешкали разом по АДРЕСА_5 .

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона є сусідкою ОСОБА_1 . Повідомила, що ОСОБА_1 постійно мешкала з ОСОБА_2 з 1988 року однією родиною. Свідку відомо, що під час їх спільного проживання ОСОБА_2 придбав квартиру.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона донькою ОСОБА_1 . Повідомила, що мати постійно мешкала однією сім`єю з ОСОБА_2 з 1988 року. Свідок постійно з ними мешкала до 1994 року, потім створила свою сім"ю та мешкала окремо, а в 2012 році знов повернулась до матері зі своєю сім"єю та вони мешкали усі разом в квартирі по АДРЕСА_5 . Мати увесь цей час мешкала з ОСОБА_2 та його смерті. Свідку відомо, що донька та онук ОСОБА_2 мешкають в Німечинні.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що ОСОБА_1 приходиться їй свекрухою. Повідомила, що ОСОБА_1 мешкала однією сім`єю з ОСОБА_2 . Також зазначила, що вони разом придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , в якій ніхто не мешкає. Також зазначила, що в ОСОБА_2 є донька, яка мешкає в Німеччині приблизно 15 років.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи ОСОБА_12 зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям.

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_2 .

Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 заявнику необхідне для того, щоб згідно вимог сімейного законодавства (ст.ст. 60, 74 СК України) підтвердити та захисти право спільної сумісної власності на вищевказану квартиру.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю в квартирі за адресою заявника за адресою: АДРЕСА_1 , з 1988 року по день смерті, що підтверджується Довідкою ЖК «Простор-18» б/н від 22.02.2021 р., згідно до якої ОСОБА_2 дійсно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 з 1991 р. по момент смерті, довідкою ЖК «Надія-2» вих. № 06 від 22.02.2021 р., згідно до якої громадянин ОСОБА_2 є власником квартири та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , але не мешкав за зазначеною адресою, копією листа від 03.06.2011 р., який ОСОБА_2 направляв на адресу Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, і за змістом якого фактичним місцем проживання зазначав АДРЕСА_1 , фіскальними чеками, згідно до яких ОСОБА_2 оплачував направлені листи до Фрунзенського районного суду м. Харкова з поштового відділення зв`язку № 176, що підтверджує той факт, що він мешкав за адресою: АДРЕСА_5 , копією адміністративного позову від 03.06.2011 р., з яким ОСОБА_2 звертався до Фрунзенського районного суду м. Харкова і за змістом якого фактичним місцем проживання зазначав АДРЕСА_1 , повідомленнями про вручення поштових відправлень, які ОСОБА_2 отримував особисто 12.12.2008 р. і 14.07.2011 р. за адресою: АДРЕСА_1 , медичною картою амбулаторного хворого, а саме титульним аркушем, на якому міститься інформація про те, що « ОСОБА_13 , проживает: АДРЕСА_1 », аналізом крові від 28.07.2016 р., яке надавалося ОСОБА_2 із зазначенням адреси АДРЕСА_5 , показами свідків.

Однак у шлюбі заявник з ОСОБА_2 не перебували.

Судовим розглядом встановлено, що 14.05.1996 р. ОСОБА_2 уклав договір з Житлово-будівельним кооперативом «Надія-2» про пайову участь в будівництві житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Матеріали справи свідчать, що грошові кошти на будівництво ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачували спільно, всю документацію з оплат (внесків) за договором збирала заявник особисто.

18.02.2003 року ОСОБА_2 отримав рішення Виконавчого комітету Фрунзенської районної ради від 18.02.2003 р. № 37/20 про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_8 на ім`я гр. ОСОБА_2

27.03.2003 р. ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно і 14.07.2003 року отримав витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

25.07.2003 року ОСОБА_2 зареєстрував своє місце проживання у кв. АДРЕСА_4 , що підтверджується копією паспорта.

25.02.2021 р. ОСОБА_1 подала заяву до Відокремленого підрозділу четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_2 .

Згідно з ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Як вбачається з копії спадкової справи, донька померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від прийняття спадщини після смерті батька відмовилась.

Згідно з ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідно встановити такі юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин справи, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи заявника щодо її спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 1988 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , доказів, які спростовують цей факт справа не містить.

Враховуючи вищезазначене, те що заява про встановлення фактів проживання однією сім`єю породжує юридичні наслідки для заявника, а встановити його іншим шляхом неможливо, суд вважає, що заява останньої підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4,13, 247, 258-259, 263-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , з 1988 року включно по день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , без реєстрації шлюбу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник заявника: ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_9 .

Заінтересована особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, місце розташування: місто Харків, вул. Біблика, буд. 57.

Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2021 року.

Головуючий-суддя: І.В. Ульяніч