Справа № 638/2080/17
Провадження № 2/638/362/21
РІШЕННЯ

Іменем України

27 жовтня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Подус Г.С.,

при секретарі - Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник - мати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про зміну черговості одержання права на спадкування за законом та визнання права власності на частину квартир в порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом, у якому просив змінити належу йому другу чергу спадкоємців за законом на першу чергу спадкоємців за законом після померлого брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визнати право власності на 1 / 4 квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що він є рідним братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_6 01.08.1992 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , у період якого народились ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 28.04.2007 року шлюб було розірвано.

12.07.2013 року ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_7 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №1549.

Зазначив, що коли брат шукав квартиру, він познайомився з ріелтором - ОСОБА_2 , з якою в подальшому одружився 30.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 та остання змінила прізвище на " ОСОБА_6 ".

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16.08.2016 року.

Позивач вказує, що ОСОБА_6 тривалий час зловживав спиртними напоями та мав дуже поганий стан здоров`я. Вказаними обставинами скористалась ОСОБА_2 , яка багаторазово умовляла останнього одружитись з нею, оскільки була переселенкою з м. Горлівка Донецької області, а відтак їй було необхідне місце реєстрації.

Перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, ОСОБА_6 погодився на шлюб з ОСОБА_2 (шлюбне прізвище - ОСОБА_6 ). За твердженням позивача, відповідач не проживала з померлим братом однією сім`єю, стосунків вони не підтримували.

Також позивач вказав, що ОСОБА_6 близько трьох місяців перебував у лікарських установах з діагнозом: посттравматичний церебральний арахноїдит з лікворною гіпертензією, вестибуло-атактичним та астено-невротичним синдромом, поширений остеохондроз хребта з переважним ураженням поперекового відділу, вертеброгенна лівостороння люмбоішіалгія, м`язово-тонічний варіант, обумовлений правобічною центральною грижею диску L-4 L-5, ВСД змішаного типу, що підтверджується випискою з історії хвороби.

Вказав, що з 21.04.2007 року ОСОБА_6 почав гірше почуватись, у зв`язку з чим позивач почав йому допомагати матеріально, купував продукти, доглядав за останнім.

02.02.2017 року на адресу нотаріуса позивачем було надіслано заяву про прийняття спадщини рекомендованим листом з описом вкладення.

Вважає, що у зв`язку з перебуванням брата ОСОБА_6 у безпорадному стані та піклуванням про нього у зв`язку з цим,позивач має право вимагати зміни черговості спадкування за законом після йогог смерті.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.02.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.02.2017 року яка набрала законної сили 27.04.2017 року, накладено арешт шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно нерухомого майна - квартири, а також заборони приватному нотаріусу ХМНО Клопотовій Л.Ю. видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.04.2017 року від представника відповідача - адвоката Натини А.О. надійшли заперечення на позовну заяву, зі змісту яких вбачається, що відповідач категорично заперечує проти задоволення позовних вимог з посиланням на практику ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування та постанову ВСУ від 30 травня 2008 року №7", якою встановлено для заміни черговості одержанна права на спадкування є необхідним наявності усіх п`яти юридичних фактів одночасно, зокрема: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин, наявність яких, за переконням відповідача, позивачем не доведена.

Від третьої особи - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотової Л.Ю.надійшли пояснення, у яких вона виклала черговість вчинення дій із відкриття спадкової справи №05/2016 від 15.09.2016 року після смерті ОСОБА_6 . Зокрема, приватний нотаріус вказує, що 15.09.2016 року вона отримала заяву від ОСОБА_2 , яка є дружиною померлого, а 03.02.2017 року поштою отримала дві заяви від ОСОБА_1 , про те, що у померлого є діти : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 08.02.2017 року до неї звернулась ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про прийняття спадщини малолітньою дочкою після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 24.02.2017 року отримала поштою заяву від 03.02.2017 року від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про прийняття ним спадщини після смерті його батька

Законним представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , що діє в її інтересах, подано заяву від 31.07.2017 року, якою вона зазначила, що 28.01.2017 року їй стало відомо, що помер її колишній чоловік та що йоого двоє дітей, після смерті батька, є спадкоємцями майна, яке належало ОСОБА_6 . Зазначила, що не визнає як спадкоємця ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), зазначаючи, що їй відомо, що ОСОБА_6 уклав шлюб у 2015 році з ОСОБА_2 , хоча мав намір тільки зареєструвати її у придбаній 12.07.2013 року квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Від розмови з сином останній відомо, що померлий мав домовленість з відповідачем у справі, за якою остання повинна була доглядати за квартирою, сплчувати комунальні послуги, купувати продукти,а іноді - ліки, на що отримала б реєстрацію у вказаній квартирі. Реєстрацію шлюбу він пояснив тим, що у той час перебував у стані сильного алкольного сп`янінння, однак наміру одружуватись останій не мав, спільне господарство не вів, був окремий бюджет. ОСОБА_4 надала заява про слухання справи у її відсутність.

Від представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департаменту служб у справах дітей Харківсьої міської ради Н.О.Гладченко надійшла заява, якою вона просила розглянути цивільну справу за її відсутності,а також заперечувала проти задоволення позовних вимог у частині визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , права власності на 1/4 квартири АДРЕСА_3 , оскільки неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично набула свої майнові права як спадкоємиця за законом на спірну квартиру після смерті її батька, що був власником вищевказаного майна у порядку спадкування за законом у першу чергу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив обставини, викладені у позові, а також додатково зазначив, що у 2009 році він приїхав до свого брата та у нього були проблеми зі здоров`ям, та проживав з ним до 2013 року, а потім переїхав від нього.

Зазначив, що продажем квартири, яка раніше належала брату, займалась ОСОБА_9 , що була ріелтором, часто приходила до ОСОБА_6 , однак не жила з ним та навіть не мала ключів на квартиру. Позивач доглядав за братом, купляв ліки, прибирав у квартирі, купував їжу. Коли брат помер остання зламала двері, одружились останні тільки через те, що ОСОБА_2 потрібно було змінити прізвище. Після одруження, ОСОБА_6 планував розлучитись, однак ОСОБА_2 була проти та навіть внесла його телефон в чорний список. Останнім часом, перед смертю, він був безпорадним. Зазначив, що ОСОБА_6 навіть хотів скласти заповіт, однак позивач відмовився.

Представник позивача ОСОБА_10 , що діє на підставі договору про правову допомогу,посилається на те, що викладені в позові обставини повністю підтверджуються наданими суду доказами, зокрема показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які з постійно періодичністю його відвідували, буди детально обізнані в обставинах його життя.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що познайомилась з покійним у червні 2013 року та одружилась з ним у 2014 році. Після покупки квартири вони стали проживати разом, вести спільний побут. ОСОБА_12 (свідок) їй взагалі не відомий. Щодо візитів брата, останній приходив 2 рази в місяць. Речі та ліки йому приносила відповідач, а брат покійного (позивач) приходив 2 рази в місяць. Зазначила, що про факт смерті ОСОБА_13 їй було невідомо, тому що на той момент вона проживала з донькою, яка хворіла, а до чоловіка приходила в гості.

Представник відповідача - адвокат Натина А.О. заперечував проти позовних вимог у повному обязі, наголошуючи зокрема на тому, що для зміни черговості одержання права на спадкування є необхідним встановлення наявності усіх п`яти юридичних фактів одночасно, зокрема: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Вказував, що для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин, наявність яких, за переконням представника відповідача, позивачем не доведена.

Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , що був знайомим ОСОБА_6 , пояснив, що дружив з останнім, пояснив, що ОСОБА_6 був одружений та мав 2 дітей, в подальшому розлучився, продав квартиру, у якій проживав з колишньою дружиною та придбав нову на АДРЕСА_1 , яка допомагала продавати квартиру, попросила її там зареєструвати, що він зробив, однак для такої дії необхідно було одружитись. Брат покійного - ОСОБА_1 завжди йому допомагав: готував їсти, водив до лікарів, купував ліки. Зазначив, що часто бачився з ОСОБА_6 , а коли приходив до нього в гості, то постійно там зустрічав ОСОБА_1 , що повністю його забезпечував. Відповідачку у справі він жодного разу не бачив, вона жодним чином не допомагала померлому.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що вони служили з померлим у одному підрозділі і так здружились. Квартиру за адресою: АДРЕСА_1 він купив у 2013 році, а у 2014 році одружився з ОСОБА_2 , в 2016 році помер. Ховали його знайомі, дружини не було. Коли ОСОБА_6 хворів, йому допомагав брат ОСОБА_14 , який деколи навіть зичив кошти на лікування брата. Перед смертю у ОСОБА_1 було погане здоров`я та був у безпорадному стані, дружини при цьому не було.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , що є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено, що підтверджує факт того, що ОСОБА_1 є рідним братом останнього.

Дітьми ОСОБА_6 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 .

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бондаренко О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1549, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , передано у власність ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , квартиру за номером АДРЕСА_3 , загальною площею 30,5 кв.м.

Належність вказаної квартири на праві приватної власності ОСОБА_6 підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме від 12.07.2013 року та копією технічного паспорту на квартиру.

Згідно з Звітом про оцінку майна №МN08-170203-002, складеного ОСОБА_17 ,сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 23.12.2014 року №17341-14, вартість вищевказаного об`єкта становить 464 230 грн.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , що також є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 23.01.2007 року шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований в міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Курська, Росія, 01.08.1992 року,

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрували шлюб 31.10.2014 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 997.

Згідно з інформацією поліклініки ДУ «Медичне об`єднання МВС України по Харківській області» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, посвідчення НОМЕР_6 категорія 3 від 28.04.1993, обслуговувався в поліклініці ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» з 1996 року. Проходив курси стаціонарного лікування: 2001 рік, 2004 рік,2007 рік,останній профілкатичний огляд - 2014 рік, група здоров`я ІІІ, гіпертонічна хвороба ІІ ст., дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. з лікворно -гіпертензійним синдромом. Останнє звернення - 09.06.2015 року.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16.08.2016 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 48 років, актовий запис №12120.

Згідно з довідкою про причину смерті, причиною смерті ОСОБА_6 вказано, «атеросклеротична хвороба серця».

Матеріли справи також містять медичні висновки щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , з яких, зокрема вбачається, що у померлого раніше діагностовано такі захворювання: посттравматичний церебральний арахноїдит з лікворною гіпертензією, вестибуло-атактичним та астено-невротичним синдромом, поширений остеохондроз хребта з переважним ураженням поперекового відділу, вертеброгенна лівостороння люмбоішіалгія, м`язово-тонічний варіант, обумовлений правобічною центральною грижею диску L-4 L-5, ВСД змішаного типу, що підтверджується випискою з історії хвороби.

Згідно з відповіддю з КЗОЗ Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3 Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації Харківської обласної ради, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з 01.01.2011 року по 14.08.2016 року на стаціонарному лікуванні в ХОКПЛ №3 не перебував.

Судом досліджено матеріали спадкової справи №05/2016, наданої приватним нотаріусом ХМНО Клопотовою Л.Ю., з якої вбачається, що 15.09.2016 року приватним нотаріусом було отримано заяву від ОСОБА_2 , яка є дружиною померлого, а 03.02.2017 року поштою отримано дві заяви від ОСОБА_1 , про те, що у померлого є діти : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 08.02.2017 року до неї звернулась ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про прийняття спадщини малолітньою дочкою після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 24.02.2017 року отримала поштою заяву від 03.02.2017 року від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про прийняття ним спадщини після смерті його батька.

Позивачем на підтвердження можливості доглядати за хворим братом надав копію трудової книжки, якою засвідчено, що у період з 17.02.2014 по 15.12.2016 року, він працював на посаді охоронця в ТОВ «Степріелт».

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року в справі № 592/1045/18- ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року в справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі №200/12980/14 (провадження №61-14159св19), від 25 березня 2021 року в справі №195/707/19-ц (провадження № 61-16935св20), від 22 квітня 2021 року в справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21).

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд враховує посилання представника відповідача на практику Верховного суду щодо зміни черговості одержання права на спадкування щодо необхідності встановлення наявності усіх п`яти юридичних фактів одночасно, поруч із тим, наголошує, що законодавство не містить чіткого визначення протягом якого саме періоду часу такий спадкоємець повинен опікуватись над померлим за його життя, на якому рівні матеріально забезпечувати, яку саме допомогу надавати спадкодавцеві, та у якому саме стані повинен був бути останній. Так, поняття похилого віку, тяжкої хвороби та перебування у безпорадному стані є оціночними поняттями, які встановлюються судом у кожній конкретній ситуації з урахуванням усіх обставин справи. Наприклад, згідно з практикою Верховного суду під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Оцінюючи наявні докази у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи надані сторонами пояснення та заслухавши свідків, суд встановив, що таким чином: 1) ОСОБА_1 здійснював опіку над спадкодавцем, тобто надавав йому нематеріальні послуги (спілкування, поради та консультації, тощо); 2) надавав матеріальне забезпечення спадкодавцю; 3) надавав іншу допомогу спадкодавцеві, тобто таку допомогу, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі; 4) тривалий час здійснював дії, визначені у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця ОСОБА_6 , тобто такий стан, під час якого вказана особа була неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний тяжкою хворобою, а відтак судом встановлена наявність усіх п`яти обставин, необхідних для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування.

Так, дійсно, ОСОБА_6 тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, звертався за медичною допомогою, про що свідчать виписки з його історії хвороби та довідки з поліклініки, у ОСОБА_1 була наявна можливість надавати кошти на його утримання та допомагати матеріально, що підтверджується даними про працевлаштування останнього в визначений у позові період, при цьому надані ОСОБА_1 докази не викликають у суду сумніву щодо того, що останній надавав спадкодавцю нематеріальні послуги та позивач здійснював вказані дії протягом тривалого проміжку часу, з часу коли погіршився стан здоров`я ОСОБА_6 - з квітня 2007 року.

Вказане повністю підтверджується показаннями свідків, допитаних судом у судовому засіданні та не спростовується наданими стороною відповідача доказами

Зокрема, суд критично оцінює зауваження відповідача ОСОБА_2 про те, що остання не знала про смерть її чоловіка, оскільки проживала на той час з дочкою, що, якраз, за переконанням суду, свідчило про відсутність інтересу останньої до стану здоров`я ОСОБА_1 та відсутність будь-якої турботи про нього.

Встановивши, що ОСОБА_1 довів належними і допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у нього могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України, суд дійшов висновку про наяність підстав для задоволення його вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_6 .

Згідно з п.42, 43, 50 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №925/642/19 від 02.02.2021 року застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

Таким чином, ефективним способом захисту невизнаного права позивача є саме зміна черговості одержання права на спадкування

Відповідно до вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання права власності на 1/4 квартири, що є спадковим майном, зважаючи, що така вимога є передчасною та задоволення позову у частині зміни черговості одержання права на спадкування, за переконанням суду, виключатиме необхідність задоволення позовної вимоги у вказаній частині.

Приймаючи рішення cуд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, щодо рішень судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд розглянувши справу в межах заявлених заявником вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст 16, 23, 1258,1259,1261,1266,1274 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України,суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник - мати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про зміну черговості одержання права на спадкування за законом та визнання права власності на частину квартир в порядку спадкування за законом -задовольнити частково.

Змінити належну ОСОБА_1 другу чергу спадкоємців за законом на першу чергу спадкоємців за законом після померлого брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 05.11.2021 року.

Суддя: