Справа № 454/2701/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП "Львіввугілля" про стягнення моральної шкоди-,

в с т а н о в и в:

Позивач просить стягнути з відповідача 50 000 грн. моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок отриманого професійного захворювання.

Позов мотивовано наступним:

Позивач ОСОБА_1 20.02.2001р. був прийнятий на роботу електрослюсарем 4 розряду на шахту «Візейська» ДП «Львіввугілля».

14.05.2001р. звільнений з роботи у звязку із призовом на військову службу.

20.08.2002р. прийнятий на роботу підземним електрослюсарем 4 розряду на ДВАТ шахта «Надія».

21.04.2004р. звільнений з роботи за власним бажанням.

25.05.2004р. прийнятий на роботу електрослюсарем підземним 3 розряду на шахту «Межирічанську».

06.10.2004р. переведений електрослюсарем підземним 4 розряду.

18.07.2007р. звільнений по переводу на шахту «Лісова».

24.07.2007р. прийнятий на роботу на Шахту «Лісова» підземним електрослюсарем ІІІ розряду.

01.11.2007р. переведений на посаду електрослюсаря підземного 4 розряду.

15.04.2015р. переведений на посаду електрослюсарем підземним 5 розряду.

12.12.2018р. звільнений з роботи у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи.

У зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в позивача погіршився стан здоров`я, внаслідок чого він неодноразово був змушений звертатись за медичною допомогою.

В періоди з 08.11.2016р. до 10.11.2016р., з 11.11.2016р. до 26.11.2016р., з 06.11.17р. до 13.11.2017р., з 14.11.2017р. до 28.11.2017р., та в 2018році в період з 27.04- до 28.05, з 06.06. до 18.06., з08.08.до 13.08, з 14.08 до 28.08., з 14.09. до 18.09., з 19.09 до 03.10 лікувався з діагнозами хроніна правобічна люмбоішальгія, хронічна попереково-крижова радикулопатія, хронічний обструктивний бронхіт, пневмофіброз.

З 27.04.20218р. до 08.05.2018р. стаціонарно лікувався в КЗ «Львівська обласна лікарня відновного лікування №3» з діагнозом хронічний обструктивний бронхіт, ІІСт., фаза загострення, пневмофіброз, хронічна п/крижова радикулопатія.

З 08.11.2018р. до 21.11.2018р. стаціонарно лікувався в КЗ «Львівська обласна клінічна лікарня відновного лікування №3».

В період з 27.11.2018р. до 04.12.2018р. стаціонарно лікувався в Львівській обласній клінічній лікарні з діагнозом антракосилікоз, ускладнений хронічним бронхітом, емфізема легень, хронічна поперково-крижова радикулопатія.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19.12.2018р. (далі Акт), було проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання та зроблено висновок про шкідливі умови праці і вони характеризуються умовами в основному пов`язаними з роботою із підніманням та переміщенням вантажів масою 31 кг. до 2 разів на годину, запиленість повітря робочої зони, фізичне динамічне навантаження при переміщенні вантажу, незручна робоча поза 36% робочої зміни, на колінах 19%.

Згідно виписки із довідки серії 10ААА №257701 від 21.01.2019р. виданої Обласною МСЕК №1 позивачу вперше встановлено 45 % втрати працездатності.

Згідно довідки серії 12ААБ №333429 від 05.02.20р. виданої обласною МСЕК №1 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності.

Згідно довідки серії 10ААА від 05.02.2020р. виданої обласною МСЕК №1 позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності. Встановлена потреба в лікуванні, медикаментозному забезпеченню.

Внаслідок отримання професійного захворювання позивачу було завдано великої моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, які виражаються у тому, що він втратив працездатність, Постійно відчуває тупий, ниючий біль у попереково-крижовій ділянці, затерпання в правій нозі, корчі в двох ногах, обмеження рухів попереку, забруднення при ході.

У зв`язку із отриманим професійним захворюванням порушено всі нормальні умови мого життя; позивач відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства; йому стало важко займатись домашніми справами, що потребують навіть невеликих фізичних зусиль; він змушений докладати додаткових зусиль для організації життя.

Факт заподіяння моральної шкоди наявний, оскільки позивач частково на 45% втратив професійну працездатність в працездатному віці від професійного захворювання, що спричиняє йому фізичні та моральні страждання, він відчуває незручності в повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання, відчувати себе неповноцінною людиною, як вдома перед рідними так і перед сторонніми людьми.

Всі вказані ним факти та обставини моральних страждань та переживань, значним чином змінили ритм та порядок його життя, порушили нормальні життєві зв`язки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя.

В позивача не має можливості навантажувати свій організм, він навіть не може роботи найпростішу роботу по домашньому господарству.

Всі ці факти підтверджуються доданими до позову виписками із історії хвороби та копіями з медичних карток.

Змушені зміни в життєвих відносинах, сімейних обставинах, викликають у позивача також значні моральні переживання, почуття безвихідності і відсутності перспектив на майбутнє, здоров`я вже не може бути відновлено.

При визначенні розміру моральної шкоди вважає, що необхідно врахувати, характер та об`єм фізичних, душевних, психічних страждань від отриманого професійного захворювання, тривалість лікування, втрату можливості повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін у його житті та життєвих зв`язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, характер отриманих виробничих травм та професійного захворювання, ступінь втрати професійної працездатності, обсяг фізичних та моральних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, наслідків професійного захворювання , оцінює моральну шкоду розмірі 50 000,00грн.

Вважає, що це буде справедлива та розумна сатисфакція за понесені ним моральні та душевні страждання.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов заперечив, подав відзив в якому пояснив, що: позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконними та необгрунтовані в зв`язку з наступним: В даному випадку вини шахти в тому, що позивач отримав профзахворювання немає, так як зі сторони власника не було вчинено ніяких протиправних дій, а так штучно не було створено шкідливих і небезпечних умов праці, які б спричинили профзахворювання. При влаштуванні на роботу ОСОБА_1 з правилами внутрішнього трудового розпорядку, умовами праці на шахті, наявністю на робочих місцях небезпечних шкідливих факторів, можливими наслідками їх впливу на здоров`я та, правами на пільги і компенсації за роботу в таких умовах ознайомлений і згідний.

В зв`язку з такими умовами праці, позивач отримував заробітну плату у підвищеному розмірі, додаткову відпустку, мав право на пенсію на пільгових умовах за віком, а також на ряд соціальних послуг та виплат, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» .

Факт спричинення моральної шкоди у зв`язку з профзахворюванням позивач підтверджує висновком МСЕК і вважає моральні страждання доведеними.

Дане твердження позивача є хибним. Довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності є підставою для розрахунку і відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і не підтверджує факту заподіяння моральної шкоди.

В даному випадку позивачем не надано жодних доказів, які б могли підтвердити факт завдання моральної шкоди, а документи на які посилається позивач, а саме довідки МСЕК та акт розслідування професійного захворювання є документами, що підтверджують настання професійного захворювання і встановлення в зв`язку з цим стійкої втрати професійної працездатності і ніяким чином не можуть бути доказом заподіяння моральної шкоди.

Також не погоджуємося з думкою про те, що факт моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, на підставі висновку МСЕК, є доведеними. Разом з тим, слід звернути увагу на те, що заподіяння моральної шкоди в спірних правовідносин; не є матеріально-правовою презумпцією. В даному випадку має доводитися, як факт такої шкоди, так і її розмір. А тому просить суд у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19.12.2018р., було проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання та зроблено висновок про шкідливі умови праці і вони характеризуються умовами в основному пов`язаними з роботою із підніманням та переміщенням вантажів масою 31 кг. до 2 разів на годину, запиленість повітря робочої зони, фізичне динамічне навантаження при переміщенні вантажу, незручна робоча поза 36% робочої зміни, на колінах 19%. (п.17 Акту).

Відповідно до виписки із довідки серії 10ААА №257701 від 21.01.2019р. виданої Обласною МСЕК №1 позивачу вперше встановлено 45 % втрати працездатності.

Згідно до довідки серії 12ААБ №333429 від 05.02.20р. виданої обласною МСЕК №1 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності.

Відповідно до довідки серії 10ААА від 05.02.2020р. виданої обласною МСЕК №1 позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності. Встановлена потреба в лікуванні, медикаментозному забезпеченню.

.

Як видно зі змісту позовної заяви та пояснень позивача, було проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання позивача та зроблено висновок про шкідливі умови праці , останній змушений був переносити моральні страждання, затрачав час на лікування, реабілітацію, а також з цього приводу було порушено нормальний уклад його життя.

Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, маральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, судом ураховано тяжкість завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, глибину фізичних та душевних страждань, негативні зміни стану здоров`я позивача, який постійно відчуває болі.

Ураховуючи наведене суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію завданої моральної шкоди у сумі 25 000 грн.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення 50 000 грн. моральної шкоди є необґрунтованими, завищеними та суперечать засадам розумності і справедливості.

Пояснення відповідача в частині відшкодування шкоди не знайшли свого підтвердження, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів добровільного відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням глибини понесених моральних страждань, та ступеня вини відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і з відповідача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст.5, 10, 12,13,76,81,141,259,263,264, 265 ЦПК , суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з ДП "Львіввугілля" в користь ОСОБА_1 25000 (двадцять п"ять тисяч ) гривень відшкодування моральної шкоди , спричиненої ушкодженням здоров"я при виконанні трудових обов"язків, внаслідок отриманого професійного захворювання.

Стягнути з ДП "Львіввугілля" в дохід держави 908 грн. 00 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи , апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області .

Головуючий: О. А. Веремчук