ПОСТАНОВА

Іменем України

04 листопада 2021 року м. Кропивницький

справа № 2-2561/11

провадження № 22-ц/4809/1592/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

стягувач - Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк»,

боржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 січня 2021 року у складі судді Шевченко І.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, шляхом заміни стягувача його правонаступником. В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2011 задоволено позов ПАТ «ВТБ Банк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк»: 669 233,33 грн. та судові витрати 1 820 грн. в погашення заборгованості за кредитним договором.

На примусовому виконанні у Подільському відділі державної виконавчої служби у місті Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавчий лист №2-2561/2011 виданий 30.01.2012 на примусове виконання вищевказаного судового рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк», виконавче провадження № 57438733.

21.10.2020 між АТ «ВТБ Банк» та АТ «Універсал Банк» було укладено договір № 75-РБ «Про відступлення прав вимоги». Відповідно до вказаного договору АТ «ВТБ Банк» відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у додатку №1, додатку № 2 та додатку № 3 до цього договору (боржники), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1, додатку № 2 та додатку № 3 до цього договору. (Основні договори, Права вимоги).

Відповідно до додатку № 1 до вищевказаного договору, у пункті 33 визначено боржника ОСОБА_1 . Основне зобов`язання - кредитний договір №. КД №20.00.000103 від 03.09.2007 року з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків.

Посилаючись на те, що заміна особи у зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва і можливе на будь-якій стадії цивільного процесу, у даному випадку, на стадії виконання судового рішення має місце вибуття кредитора і до нового кредитора переходить право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на моменту переходу цих прав, в тому числі право бути стороною виконавчого провадження.

Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 січня 2021 року заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» за виконавчим листом №2-2561/2011, виданим 30.01.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 669 233,33 гривень на його правонаступника - Акціонерне товариство «Універсал Банк».

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. Просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви АТ «Універсал Банк» про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що за даними результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП виконавче провадження №57438733 відкрито 19.10.2018, де стягувачем зазначено АТ «Універсал Банк». Станом на 24.08.2021 вказане виконавче провадження завершено. Більш того, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда по справі № 2-2561/11 від 14.02.2017 було відмовлено у задоволенні заяви старшого державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області Желовнікової Ю.А. про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки оригінал останнього було втрачено.

Скаржник зауважує, що саме лише посилання на наявність договору №75-РБ «По відступлення прав вимоги» від 21.10.2020 без надання копій відповідних документів не дає підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Крім того, вказувала, що ухвала була постановлена за її відсутності, оскільки на її думку, представниками АТ «Універсал Банк» навмисно було зазначено невірну адресу, що позбавило її передбачених ч.2, 3, 6 ст. 43 ЦПК України прав, зокрема подавати докази, подавати клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи.

На думку ОСОБА_1 оскаржувана ухвала є незаконною та не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Універсал Банк» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 вважає її доводи безпідставними. Зазначає, що Витяг з Договору № 75-РБ «Про відступлення прав вимоги», а також Додатку № 1 до вищевказаного Договору було долучено до заяви АТ «Універсал Банк» про заміну сторони виконавчого провадження і він містяться в матеріалах справи. Таким чином, надані документи підтверджують заміну сторони у відповідному зобов`язанні, а також перехід відповідних прав та обов`язків, зокрема, права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №20.00.000103 від 03.09.2007.

Звертає увагу суду, що станом на дату звернення АТ «Універсал Банк» (25.11.2020) із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, та на дату винесення ухвали Ленінським районним судом м. Кіровограда від 19.01.2021, виконавче провадження №57438733 з виконання виконавчого листа №2-2561/2011 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 669 233,33 грн. та судових витрат в розмірі 1 820,00 грн., перебувало на виконанні.

Також вказує, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.11.2011 року задоволено позов ПАТ «ВТБ Банк» в особі Кіровоградської філії ПАТ «ВТБ» банк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суму заборгованості по кредиту в розмірі - 61 490 доларів США, що еквівалентно 490 450,79 грн., проценти - 22 419,04 долара США, що еквівалентно 178 807,54 грн., пеню за період з 01.08.2008 року по 01.09.2009 року в сумі 662,3 долара США та сплачені судові витрати в сумі 1 820 грн.

На виконання рішення суду видано виконавчий лист, що підтверджується розпискою представника позивача Біндіч Т.Л. від 30.01.2012 року.

На даний час на примусовому виконанні у Подільському відділі державної виконавчої служби у місті Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавчий лист №2-2561/2011 виданий на примусове виконання вищевказаного судового рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , виконавче провадження № 57438733, на користь ПАТ «ВТБ Банк».

21.10.2020 року між АТ «ВТБ Банк» та АТ «Універсал Банк» було укладено договір № 75-РБ «Про відступлення прав вимоги», відповідно до якого АТ «ВТБ Банк» відступило АТ «Універсал Банк», а АТ «Універсал Банк» - набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № КД №20.00.000103 від 03.09.2007 року з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Представник АТ «Універсал Банк» Приходько Л.А. заперечила проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники справи, які були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засіданння апеляційного суду не прибули.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву АТ «Універсал Банк» про заміну стягувача його правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до договору № 75-РБ від 21.10.2020 АТ «Універсал Банк» отримало статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «ВТБ Банк».

Колегія суддів вважає такий висновок суду обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України передбачена можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували до моменту переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України.

Кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі №6-122цс13, та виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Заміна стягувача жодним чином не порушує законних прав та інтересів боржника та з врахуванням положень статті 516 ЦК України не залежить від його думки щодо такої заміни.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Задовольняючи заяву АТ «Універсал Банк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи об`єктивно вбачається перехід до заявника права вимоги до боржників за відповідним правочином.

Так, 21.10.2020 між АТ «ВТБ Банк» та АТ «Універсал Банк» було укладено договір № 75-РБ «Про відступлення прав вимоги», відповідно до якого АТ «ВТБ Банк» відступило АТ «Універсал Банк», а АТ «Універсал Банк» - набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № КД №20.00.000103 від 03.09.2007 з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків.

Аргументи апеляційної скарги про те що заявником не надано суду належних та достатніх доказів набуття права вимоги за кредитним договором, укладеним з боржником є безпідставним, оскільки в матеріалах справи міститься копія договору про відступлення прав вимоги від 21 жовтня 2020 року (а. с. 168-169 т. 1), копія витягу з додатку до договору про відступлення прав вимоги, де боржником значиться ОСОБА_1 (а. с. 167 т. 1).

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно інформації про виконавче провадження станом на 16.11.2020 та дату звернення АТ «Універсал Банк» із даною заявою, виконавче провадження №57438733, з виконання виконавчого листа №2-2561/2011 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 669 233,33 грн. та судових витрат в розмірі 1 820,00 грн., не було завершене. Доказів виконання боржником рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.11.2011 не надано.

Виконавче провадження, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», є завершальною стадією судового провадження.

У постанові від 12 серпня 2021 року у справі № 2610/28813/2012 Верховний Суд наголошує, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа, пред`явлення його до виконання, оскарження дій державного виконавця, у тому числі й щодо закриття виконавчого провадження. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них.

Перевіряючи законність ухвали в частині заміни первісного кредитора, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції правомірно виходив з того, що між заявником та стягувачем був укладений договір про відступлення прав вимоги до боржника, а відповідно з огляду на те, що рішення суду не виконано, суд правомірно провів заміну сторони у виконавчому провадженні.

Враховуючи вищевказані обставини, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про заміну стягувача його правонаступником.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення не заслуговують на увагу.

Положеннями ст. 128 ЦПК України передбачено порядок повідомлення сторін про розгляд справи та порядок вручення судових повісток.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказувала, що 19 січня 2021 року суд розглянув справу у її відсутності, чим позбавив можливості реалізувати своє право на подання доказів та обґрунтування своїх заперечень у справі.

Однак, як убачається з довідки Ф20 Укрпошти (а.с. 183 т.1) судова повістка про виклик ОСОБА_1 направлялась судом першої інстанції за зареєстрованим місцем проживання боржника і повернулась до суду із зазначенням причин повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

За таких обставин відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, ОСОБА_1 вважається такою, що була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи судом першої інстанції.

Отже, посилання скаржника про порушення судом вимог процесуального законодавства не знайшли свого підтвердження.

Перевіривши зазначені доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, у справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому згідно положень ст. 375 ЦПК України підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 листопада 2021 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

О.А. Письменний