Справа № 373/1670/20
УХВАЛА
Іменем України
04 січня 2021 року м. Переяслав
Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Лебідь В.В., розглянувши позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач в особі командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом та просить: визнати факт незаконного проживання та користування відповідачами службовим житлом військової частини НОМЕР_1 ; усунути перешкоди Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 у здійсненні права користування та розпорядження майном.
Ухвалою від 21.12.2020 судом було вказано на недоліки у позовній заяві і надано строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали про залишення заяви без руху.
Копію даної ухвали отримав представник військової частини НОМЕР_1 Біскуп Р.М. 22.12.2020, про що свідчить його підпис та запис здійснений власноруч на супровідному листі, що знаходиться в матеріалах справи. Одночасно ним було додано довіреність від 14.12.2020 за вих. № 3060, якою командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_6 на представлення інтересів військової частини НОМЕР_1 в судах, строком до 14.12.2021.
31.12.2020 на виконання ухвали суду представник позивача ОСОБА_6 у строк встановлений судом направив заяву про усунення недоліків разом з доданими до неї письмовими документами оригінал платіжного доручення на суму 1 843,45 грн., квитанцію з АТ КБ «ПриватБанк» на суму 258,55 грн., копію рішення № 629-16-YІІ від 18.04.2019 про прийняття до комунальної власності Дівичківської сільської ради об`єктів державної власності; копію наказу № 544 від 31.10.2018 про передачу фондів військового містечка № НОМЕР_2 в комунальну власність територіальної громади села Дівички Київської області разом з додатком - перелік фондів, що безоплатно передаються в комунальну власність територіальної громади села Дівички Київської області; акт приймання-передачі без дати та підпису всіх членів комісії; лист від начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 13.09.2018 № 303/25-5432; лист від начальника Переяславського гарнізону від 28.12.2020 № 3487 та довіреність. Перелічені письмові документи були подані до суду в одному екземплярі.
Проте, представник позивача не в повній мірі виконав ухвалу суду, а саме: не виклав обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначив докази, що підтверджують вказані обставини.
Зокрема, не надав доказів та не виклав обставин на обґрунтування своїм вимог (п. 5 ч. 1 ст. 175 ЦПК України), що спірне майно квартира АДРЕСА_1 , належить позивачу чи було передано йому у власність на законних підставах. В доданих до заяви про усунення недоліків письмових документах відсутні будь-які відомості про спірне майно. Зокрема, з додатку до наказу Міністерства оборони України від 31.10.2018 № 544 - перелік фондів, що безоплатно передаються в комунальну власність територіальної громади села Дівички Переяслав-Хмельницького району Київської області містяться відомості про житлові будинку за ГП № 18, 19, 20, 51, 55, 70, а із акту приймання-передачі слідує, що до складу об`єкта передачі входить багатоповерховий житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_2 (№ 20 за генеральним планом) з внутрішніми інженерними мережами.
Крім цього, не наведені обставини, за яких позивач позбавлений можливості надати докази.
Відповідно до вимог частин 5, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Також позивачем не вказано які саме неправомірні дії відповідачів призвели до порушення його прав.
До заяви про усунення недоліків додані письмові документи в одному екземплярі без надання їх копій відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.
Окрім того, в частині уточнення змісту позовних вимог представником позивача зазначено, що позовною вимогою для подальшого розгляду справи слід вважати вимогу до кожного з відповідачів, окремо :
- до відповідача № 1 Усунути перешкоди Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 у здійсненні права користування та розпорядження майном;
- до відповідача № 2 Усунути перешкоди Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 у здійсненні права користування та розпорядження майном;
- до відповідача № 3 Усунути перешкоди Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 у здійсненні права користування та розпорядження майном;
- до відповідача № 4 Усунути перешкоди Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 у здійсненні права користування та розпорядження майном.
Однак, судовий збір оплачено на суму 2102,00 грн., як за одну вимогу немайнового характеру, хоч після усунення недоліків пред`явлено чотири позовні вимоги немайнового характеру, кожна з яких підлягає оплаті (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).
Таким чином, саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.
Слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Таким чином, існують невиправлені недоліки, на які вказав суд, які перешкоджають відкриттю провадження, а тому за правилами, що викладені в ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення, повернути позивачу разом із усіма доданими документами.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
СУДДЯ В.В. ЛЕБІДЬ