К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
У Х В А Л А

2 листопада 2021 року місто Київ

справа № 759/4689/17

апеляційне провадження № 22-ц/824/8660/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Поліщук Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Мазур О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" на рішення Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Миколайця І.Ю. від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності та зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст обставин справи

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Український лізинг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності та зняття арешту з майна.

Позов обґрунтовано тим, що 18 листопада 2015 року між позивачем та ТОВ "Український лізинг" укладено договір фінансового лізингу № ФЛ-206-1 (далі - договір; договір фінансового лізингу), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався передати в його розпорядження об`єкт лізингу - автомобіль Mercedes-Benz S 500 L 4 Matic, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , а позивач - сплатити 673 265 грн. 93 коп.

Позивач вказував, що зобов`язання зі сплати лізингових платежів ним виконані в повному обсязі, однак ТОВ "Український лізинг" відмовляється передати об`єкт лізингу у його власність.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на автомобіль Mercedes-Benz S 500 L 4 Matic, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у м. Києві зняти всі накладені арешти на вказаний автомобіль.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Mersedes-Benz S500L 4 Matic, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 , колір чорний, 2012 року випуску. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 виконав свої зобов`язання за договором фінансового лізингу та сплатив усі передбачені договором платежі, після чого в силу пункту 5.6. договору набув право власності на автомобіль. При цьому ухилення відповідачем від підписання Акту приймання-передачі з лізингу, ухилення від вчинення дій щодо реєстрації права власності на автомобіль за позивачем свідчить про порушення його майнових прав. Разом з тим ТОВ "Український лізинг" є неналежним відповідачем за вимогою про звільнення майна з-під арешту, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг", як особа, яка не брала участь у справі, однак вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи та інтереси, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що між ПАТ "Український Бізнес Банк" та ТОВ "Український лізинг" було укладено ряд кредитних договорів: № 204/Ю від 15 серпня 2013 року; № 265/Ю від 14 листопада 2013 року; № 259/Ю від 21 серпня 2013 року; № 168/Ю від 19 червня 2013 року; № 307/Ю від 27 жовтня 2014 року та інші. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за вказаними кредитними договорами ПАТ "Український Бізнес Банк" пред`явило позови до ТОВ "Український лізинг" про стягнення заборгованості (справи № 910/23403/15; № 910/29132/15; № 910/23421/15; № 910/23472/15; № 910/23476/15; № 910/23436/15).

23 березня 2020 року між ПАТ "Український Бізнес Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" укладено договір про відступлення прав вимоги № 1-UA-EA-2020-01-23-0000018-b, відповідно до умов якого банк відступив новому кредитору права вимоги до боржників за укладеними кредитними договорами, визначеними у додатку № 1 до договору.

ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" є стягувачем у виконавчому провадженні № 62289264 в межах якого накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ТОВ "Український лізинг", в тому числі і на автомобіль Mersedes-Benz S500L 4 Matic, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 .

Скаржник вважає, що визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем впливає на його права, зокрема щодо можливості виконання судових рішень про стягнення з ТОВ "Український лізинг" заборгованості за кредитним договорами за рахунок майна останнього.

Як на підстави для скасування рішення суду першої інстанції, ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" посилається на те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки власником спірного автомобіля є ТОВ "Український лізинг", а тому ефективним способом захисту є вимога про витребування майна, а не визнання на нього права власності. Суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що є порушенням норм процесуального права. Суд не врахував, що сплата позивачем грошових коштів в сумі 673 788 грн. 93 коп. не свідчить про повне виконання зобов`язання за договором лізингу. Висновок суду про набуття позивачем права власності на спірний автомобіль після сплати усіх лізингових платежів є помилковим, оскільки таке право виникає лише за умов перереєстрації транспортного засобу у встановлений законом спосіб.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" - Пінчук О.С. в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 18 листопада 2015 року ОСОБА_1 (лізингоодержувач) уклав з ТОВ "Український лізинг" (лізингодавець) генеральний договір фінансового лізингу № 206 (далі - генеральний договір).

В цей же день на виконання умов генерального договору між ОСОБА_1 та ТОВ "Український лізинг" укладено договір фінансового лізингу № ФЛ-206-1, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав у користування автомобіль Mercedes-Benz S 500 L 4 Matic, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

Згідно з пунктом 1 договору лізингу лізингодаведь набуває у власність предмет лізингу та передає його лізингоодержувачу за плату у тимчасове володіння та користування на умовах цього договору лізингу та генерального договору фінансового лізингу від 18 листопада 2015 року № 206.

Сторонами погоджено, що строк лізингу складає 12 місяців, а загальна вартість договору лізингу складає 673 265 грн. 93 коп. (пункти 5, 6 договору лізингу).

На виконання умов договору лізингу у період з 23 листопада 2015 року по 23 листопада 2016 року позивачем було виплачено ТОВ "Український лізинг" 673 788 грн. 93 коп. (а.с. 34-46).

Згідно пункту 5.6. генерального договору за письмовою вимогою лізингоодержувача після закінчення строку лізингу та у разі належного, повного та безумовного виконання лізингоодержувачем всіх умов договору лізингу, відсутності заборгованості зі сплати лізингових та інших платежів, що виникають з договору лізингу, в тому числі неустойки (штрафу, пені), предмет лізингу переходить у власність лізингоодержувача.

Фактичний перехід права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача оформляється підписанням між лізингодавцем та лізингоодержувачем Акту про повне виконання сторонами своїх зобов`язань за договором лізингу. Такий акт оформлюється за формою Додатку № 5 до форми договору лізингу.

24 листопада 2016 року та 10 лютого 2017 року ОСОБА_1 направив директору ТОВ "Український лізинг" Панкратовій Г.С. листи про повне виконання своїх зобов`язань до яких додав підписаний ним Акт про повне виконання сторонами зобов`язань (а.с.47 - 54). Відповідач зі свого боку вказаний Акт не підписав.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 9 жовтня 1979 року, пункт 24, Series A № 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява № 38695/97, пункт 43, ECHR 2000-II), які з огляду на положення статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України" зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Основні засади судочинства закріплені у статті 129 Конституції України. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Апеляційне провадження - це факультативна стадія цивільного процесу, під час якої апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішень та ухвал суду першої інстанції, що не набрали законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, положеннями цивільного процесуального законодавства визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У контексті зазначеного, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

При цьому особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 352 ЦПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

Подаючи апеляційну скаргу, ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг", яке не брало участі у справі, посилалося на те, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року порушено його права та інтереси, так як з визнанням за позивачем право власності на спірний автомобіль, скаржник позбавляється права задоволення вимог щодо погашення заборгованості за рахунок вказаного нерухомого майна як кредитор та стягувач ТОВ "Український лізинг".

Разом з тим предметом розгляду справи у суді першої інстанції було визнання за ОСОБА_1 права власності на транспортний засіб, внаслідок неналежного виконання ТОВ "Український лізинг" умов договору фінансового лізингу від 18 листопада 2015 року № ФЛ-206-1. При цьому ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" не було стороною ані генерального договору фінансового лізингу № 206, ані договору фінансового лізингу № ФЛ-206-1.

Зі змісту рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року не вбачається, що у ньому розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг", або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах.

Крім того, станом на момент ухвалення вказаного судового рішення (20 лютого 2019 року), ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" ще не набуло право вимоги до ТОВ "Український лізинг", оскільки договір про відступлення прав вимоги № 1-UA-EA-2020-01-23-0000018-b укладений між ПАТ "Український Бізнес Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" лише 23 березня 2020 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" на рішення Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Миколайця І.Ю. від 20 лютого 2019 року підлягає закриттю.

Керуючись статтею 352, пунктом 3 частини 1 статті 362 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал Джірінг" на рішення Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Миколайця І.Ю. від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності та зняття арешту з майна - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Повний текст судового рішення складений 4 листопада 2021 року.

Головуючий Судді: