Справа №745/342/19 Позовне провадження №2/745/1/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2021 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Данькова О.М., за участі секретаря судового засідання Петрикій І.Ю., позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника відповідачів ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третіх осіб: Сосницької селищної ради; Сосницької районної державної адміністрації;про знесення самочинно збудованого нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та просив суд винести рішення про знесення самочинно збудованого сараю, що знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та належить відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 13.05.2020 року до суду надійшла письмова заява про зміни предмету та підстав позову, згідно з якою позивач просить знести самочинно збудований сарай, шириною 6,2 метрів та довжиною 25,2 метрів, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці по АДРЕСА_1 за рахунок відповідачів; залучити у цивільній справі, в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, представників Сосницької об`єднаної територіальної громади та Сосницької райдержадмінстрації; судові витрати по справі, в розмірі судового збору на суму 776 грн. 08 коп., витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи на сумі 7536,00 грн., витрати за надання правничої допомоги адвокатом в розмірі: 6 000 (шести тисяч) грн. стягнути з відповідачів солідарно. Позов мотивований тим, що восени 2016 року відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 самочинно збудували сарай із піноблоків, шириною 6 метрів і довжиною 25 метрів, на своїй приватизованій земельній ділянці по АДРЕСА_1 з порушенням будівельних норм, а саме, п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:201. «Планування і забудова територій», а також із порушенням протипожежних і санітарних норм. Даний самочинно збудований сарай знаходиться на відстані менше одного метра від межі його приватизованої земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами перевірки Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції. У відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні правовстановлюючі документи на самочинно збудований сарай тому, що вони його збудували на своїй приватизованій земельній ділянці з порушенням будівельних, санітарно-епідеміологічних і протипожежних норм, в результаті чого порушені його особисті майнові та немайнові права як одного з сусідів. Із даху самочинно збудованого сараю сніг та стічні води стікають на його приватизовану земельну ділянку затоплюючи частину земельної ділянки, що призводить до затоплення його сараю, внаслідок надмірної вологості та сирості руйнуються стіни та фундамент сараю. Крім того, відповідачі у сараї стали утримувати поголів`я птиці кур, уток, гусей та індиків у декілька тисяч штук, що утворило значне забруднення землі та загазованості повітря від пташиного посліду, внаслідок чого на його земельній ділянці поблизу неможливо дихати свіжим повітрям, і там нічого не росте із культурних рослин. Одночасно відбувається забруднення грунтових вод, внаслідок попадання пташиного посліду із талими водами та опадами в грунт та стікання цього бруду до ріки Убідь в смт. Сосниця. Відстань від даного сараю його житлового будинку складає близько 10 метрів, що спричинило нестерпні умови проживання у будинку для його та членів сім`ї, внаслідок зловонія від пташиного посліду. Приватизована земельна ділянка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 використовується всупереч цільовому призначенню, а саме, для незаконного утримання пташиної ферми. Про грубі порушення чинного законодавства України засвідчують неодноразові перевірки зі сторони органу місцевого самоврядування в особі Сосницької селищної ради, правоохоронних органів Сосницького району, посадових осіб із державного управління архітектури, управління держспоживслужби, управління державної екологічної служби, але відповідачі на всі їх законні вимоги не реагують і продовжують тривалий час порушувати вимоги чинного будівельного, санітарно-епідеміологічного, екологічного, протипожежного законодавства України.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явились.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та доданих матеріалах. В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставнини, викладені у відзиві, зокрема, просив суд позовні вимоги до ОСОБА_5 вважати безпідставними та відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Окрім того, просив визнати недопустимим доказом висновок експерта №03-14/20. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно дост. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду з позовом про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що діями відповідачів порушуються його права та права членів його сім`ї, а саме, господарська будівля (сарай) побудована з істотними порушеннями будівельних норм та правил, побудована з порушенням протипожежних, санітарних та екологічних вимог законодавства, чим порушені Конституційні права позивача. В судовому засіданні встановлено, що 24.06.2008 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу став власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , (т. 1 а.с. 14). Відповідно до рішення одинадцятої сесії Сосницької селищної ради від 28.09.2012 року ОСОБА_1 передана у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ( т. 1 а.с. 24). Із копії рішення виконкому Сосницької селищної ради від №69 від 15.05.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 зобов`язано до 21 травня 2018 року провести комплекс заходів по усуненню можливості попадання продуктів життєдіяльності курей (гною) та їх решток у навколишнє середовище, а саме, у відкритий грунт, воду та повітря. А також ОСОБА_4 припинити господарську діяльність, яка спричиняє незручності для сусіда - забруднення, ґрунту, води та повітря, (т. 1 а.с. 34). Із копії листа Державної екологічної інспекції №09-37/99-ч від 20.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог природного законодавства,(т. 1 а.с. 35). Із копії листа Сосницької районної державної адміністрації №04-11/1145 від 25.06.2018 року вбачається, що при розгляді звернень ОСОБА_1 встановлені порушення правил охорони водних ресурсів ОСОБА_4 , а саме, розміщення на присадибній ділянці підстилки тирси з курячим послідом під час проходження весняної повені, що утворило умови до забруднення та засмячення поверхневих вод річки Убідь, (т. 1 а.с. 50). Із копії висновку дільничого офіцера поліції Сосницького ВП МВП ГУНП в Чернігівській області від 05.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрована як фізична особа підприємець від 15.05.2018 року. Та дійсно продає молодняк птиці на Сосницькому ринку зо всіма відповідними документами, (т. 1 а.с. 53). Згідно з комісійним актом від 18.07.2018 року на присадибній земельній ділянці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходиться купа відходів, схожих на тирсу, в сараї, двері якого зачинені, утримується поголів`я курей, (т. 1 а.с. 58). Із копії комісійного акту від 05.02.2019 року вбачається, що на прибудинкову територію в АДРЕСА_2 , із сусідньої господарської споруди у великій кількості зсувається сніг на теритоію, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , (т. 1 а.с. 60). 26.06.2020 року від відповідачів до суду надійшов відзив на позов, згідно з яким вони заперечують проти заявлених вимог, просять застосувати позовну давність. В обгрунтування заперечень ОСОБА_5 зазначила, що вона не має ніякого відношення до житлового будинку АДРЕСА_2 , бо не є його власником. ОСОБА_4 зазначив, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_2 , який був подарований. Новий сарай він побудував на місці старого, будівництво узгодив з позивачем ОСОБА_1 . Фундамент під новий сарай залив на місці фундаменту від старого сараю, єдина відмінність по розмірам між новим та старим сараями - це довжина, новий сарай став довший ніж старий. Будівництвом сараю він не порушив прав позивача ОСОБА_1 , (т. 1а.с. 81-84). Згідно з копією договору дарування від 10.04.1996 року ОСОБА_4 став власником жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 , (т. 1а.с. 85-86). Рішенням двадцять шостої сесії пятого скликання Сосницької селищної ради від 15.04.2009 року ОСОБА_4 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 , площею 0,1294 га., цілове призначення ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (т. 1 а.с. 88). 05.07.2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно з яким він просить позовні вимоги задовольнити, а відзив відхилити, як не правдивий та не обгрунтований, (т. 1 а.с. 91-94). Із листа КП "Зодчий" БТІ Сосницької районної ради №61 від 21.10.2019 року вбачається, що проектно-технічна документація на будівництво сарая по АДРЕСА_1 , не видавалась, (т. 1 а.с. 204). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №4002/19-24 від 18.03.2020 року дозвільні документи на проведення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будівельних робіт по будівництву сараю за адресою: АДРЕСА_1 відсутні. Згідно з Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" будівля збудованого сараю являється самочинною. При будівництві не виконані роботи по облаштуванню покривлі даху збудованого сараю інженерно-технічними заходами, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівлі будівлі на суміжну ділянку ОСОБА_1 . Чим порушено ДБН В.2.6-2017 "Покриття будівель і споруд", п. 10.1 та 10.5; ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" п. 3.25 ( діючий до 01.10.2019р);ДБН 2.2-12:2019 "Планування і забудова терітоій" (чинний з 01.10.2019) п. 6.1.40, 6.1.41; ДБН В.2.6-14-97 "Конструкції будинків і споруд. Покриття будинків і споруд". ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконати роботи по облаштуванню даху збудованого сараю по АДРЕСА_1 : інженерно-технічними заходами, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель будівель на сусідню земельну; облаштувати дах додатково снігоутримувачами, (т. 1 а.с. 230-244). Із листа Сосницької районної державної адміністрації №01-25/1766 від 22.05.2020 року вбачається, що при вивченні матеріалів про знесення самочинно збудованого нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 ; було визначено, що самочинно збудована господарська будівля (сарай) для утримання домашньої птиці, загальною площею (6x25) 150 кв. метрів, побудована з порушенням будівельних, протипожежних, санітарних та екологічних вимог чинного законодавства України. Невиконання даних норм та правил забудови земельної ділянки, її нецільове використання свідчить про грубі порушення чинного законодавства України, (т. 2 а.с. 133-134). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №03-14/20 від 19.10.2020 року побудована ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 господарська будівля (сарай), не відповідає вимогам ДБН "Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень", що були чинні на час будівництва сараю, та вимогам ДБН "Планування і забудова територій", що діють на час проведення експертизи. Розташування господарської будівлі, побудованої ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , не відповідає вимогам таблиці 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій", відповідно до яких мінімальна протипожежна відстань між будівлями повинна становити 6 метрів. За умови використання господарської будівлі (сараю), побудованого ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , як пташника для утримання молодняка бройлерів на повну потужність, розмір санітарно-захисної зони від джерела шкідливості до межі житлової забудови повинен становити не менше 300 метрів. Оскільки данні щодо кількості голів птиці, що утримується в господарській будівлі (сараї) відсутні, то мінімальний розмір санітарно-захисної зони повинен становити 25 метрів. Таким чином, господарську будівлю (сарай), побудовану ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , потрібно перенести на відстань мінімум 25,0 метрів від межі між домоволодіннями АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , ( т. 2 а.с. 171-197). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Позовна давність, за визначенням ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Заява відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про застосування позовної давності для даного спору не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема, наявним у справі документам (акт комісійного обстеження від 25. 04.2018 року, рішення виконкому Сосницької селищної ради від 15.05.2018 року, скарга позивача від 24.05.2018 року, висновок ДОП Сосницького ВП МВП ГуНП в Чернігівській області від 05.06.2018 року), суд вважає, що даний позов поданий у межах строку позовної давності. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до п. 17 Постанови ПВС №6 від 30.03.2012 року позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Враховуючи положення ст. 60 СК України, а саме те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином суд приходить до виснвку, що господарська будівля (сарай) належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій особа, яка подала заяву, повинна подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності суд сприяє особі, яка зробила заяву, у збиранні доказів. Отже, саме посилання представник відповідачів на те, що висновок експерта №03-14/20 є недопустимим доказом, не відповідає вимогам законодавства. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог та позиції сторін, системного аналізу положень діючого законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги підлягають задоволенню оскільки, господарська будівля (сарай) збудована без документів, що дають право виконувати будівельні роботи, побудована з істотними порушеннями будівельних норм і правил, порушенням протипожежних, санітарних та екологічних вимог законодавства України, чим порушені права власника суміжної земельної ділянки. Відповідно до будівельних норм і санітарних правил сама перебудова господарської будівлі (сараю) не усуне порушень прав позивача. Окрім того суд враховує позицію відповідачів, які на протязі тривалого часу не обладнали сарай інженерно-технічними засобами відповідно до рішення Сосницької селищної ради від № 69 від 15.05.2018 року, яким ОСОБА_6 зобов`язано до 21 травня 2018 року провести комплекс заходів по усуненню можливості попадання продуктів життєдіяльності курей (гною) та їх решток у навколишнє середовище, а саме, у відкритий грунт, воду та повітря. У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з залученням спеціалістів, експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319,376 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 79, 81, 139, 259, 263 - 265, 268, 354 ЦПК України, В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третіх осіб: Сосницької селищної ради; Сосницької районної державної адміністрації;про знесення самочинно збудованого нерухомого майна задовольнити. Знести самочинно збудований сарай, шириною 6,2 метрів та довжиною 25,2 метрів, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці по АДРЕСА_1 за рахунок відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.; судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз, у розмірі 15360,00 грн.; витрати на надання правничої допомоги в розмірі 6000 грн.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Сосницький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 . .

Суддя О.М.Даньков