_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/1334/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

08.11.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

розглянувши заяву керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2021 року позивач Київська окружна прокуратура міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернулася до суду із позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_1 , в якому просить:

- Скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради за №ОД 39 від 19.06.2020 року.

- Скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" Сосніної Г.В. від 19.12.2018 року за індексним номером 44712380, яким внесено зміни до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо поділу квартири з реєстраційним номером 101, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- Скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" Бурлаченка І.В. від 27.12.2018 року за індексним номером 44856655, яким внесено зміни до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо поділу квартири з реєстраційним номером 101, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- Скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" Махортова І.О. від 27.12.2018 року за індексним номером 44873499, яким внесено зміни до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 101 за адресою: АДРЕСА_1 .

- Скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького О.С. від 02.09.2020 року за індексним номером 53867249, яким внесено зміни до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення з реєстраційним номером 101 за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення № 39н.

- Припинити право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення площею 77,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 н шляхом скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

- Зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 55 кв.м. шляхом знесення самочинно зведеної прибудови за адресою: АДРЕСА_2 , та приведення самочинно реконструйованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) до попереднього стану відповідно до площі, визначеної договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Е.В. 24.04.2018 року за №204.

- Стягнути з відповідачів на користь Одеської обласної прокуратури судовий збір на розрахунковий рахунок Одеської обласної прокуратури.

Разом з позовом до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій Київська окружна прокуратура міста Одеси просить заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Держваному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

При цьому керівник Київської окружної прокуратури міста Одеси посилається на те, що на земельній ділянці комунальної власності, належній територіальній громаді м. Одеси за адресою: АДРЕСА_2 під виглядом реконструкції квартири з внесенням недостовірних даних до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, за відсутності права власності чи користування земельною ділянкою незаконно зведено та зареєстровано прибудову до багатоквартирного житлового будинку з присвоєнням адреси: АДРЕСА_1 . Невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права позивача на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пунктом 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В постанові від 14.06.2021 року по справі № 308/8567/20 Верховий Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, викладеному у постанові Верховного Суду в складі колегії судів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2020 року в справі № 520/9674/19 (провадження № 61-4032св20).

У вказаній постанові зокрема зазначено, що Системне тлумачення частини першої статті 153, частини тринадцятої статті 158, частини першої статті 187 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що:

законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі;

для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно;

першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті;

у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову;

у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути заяву про забезпечення позову до вирішення питання про відкриття провадження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищезазначену судову практику, та з урахуванням того, що заходи забезпечення позову, які просить вжити сторона позивача відповідають заявленим позовним вимогам, оскільки подальше переоформлення права власності на спірний об`єкт ускладнить виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову, - задовольнити.

Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Держваному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради /м. Одеса, вул. Черняховського, 6/ для негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильків О.В.