КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду м.Києва від 16 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно нарахованих та стягнутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 04 листопада 2015 року між позивачем та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» підписано анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. На підставі чого банком було видано картку «Універсальна».

Відповідачем щомісячно списувалося з рахунку суми як списання відсотків за використання кредитного ліміту та станом на 2020 рік I кварталу утворилась заборгованість у сумі 28 997,67 грн.

Вказувала, що з умовами про нарахування та списання відсотків її ознайомлено не було.

Просила повернути їй грошові кошти у розмірі 28 997,67 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 16 березня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що відповідачем в суді апеляційної інстанції було подано заяву про застосування строків позовної давності.

Зазначає, що позивач почав активно користуватися карткою з 05 листопада 2015 року, постійно знімаючи грошові кошти з неї, та зараховуючи на картку кошти.

Списання відсотків за користування кредитними коштами почали нараховуватися Банком з 01 лютого 2016 року. Отже, саме з цього моменту позивач мав реальну можливість довідатися про порушеного свого права, як він вважає, та саме з цього моменту знав про нарахування Банком коштів, тому позивач пропустив строк позовної давності, звернувшись із позовом у квітні 2020 року.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не був ознайомлений з правилами та умовами користування кредитом, що свідчить про безпідставне списання спірних сум Банком.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне, при цьому суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачем ставилось питання, щодо вжиття наслідків спливу строку позовної давності.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 листопада 2015 року між позивачем та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого, в свою чергу є АТ КБ «Приватбанк» підписано анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі чого банком було видано картку «Універсальна».

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст. 261 ЦК України Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст..267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У матеріалах справи міститься заява про застосування строку позовної давності в якій зазначено, що про порушене право позивачу було відомо ще 01 лютого 2016 року, а тому в задоволенні позову має бути відмовлено із вказаних підстав.

Колегія суддів зауважує, що предметом позову являються безпідставно нараховані та стягнені кошти в розмірі 28 997,67 грн.

Місцевий суд прийшов до висновку, щодо необхідності їх стягнення із відповідача у зв`язку із відсутністю доказів про ознайомлення позивача із умовами та правилами банківських послуг та відповідно відсутністю його згоди на списання спірних сум, що відповідачем в апеляційній скарзі не спростовується.

Вищевказана сума була розрахована за період з 01 січня 2017 року по 01 квітня 2020 року, вказане являється триваючим правопорушенням, а тому право на позов про стягнення виникає за кожен місяць з моменту порушення.

Таким чином, підлягають поверненню безпідставно списані кошти в межах трьох років з дати подачі позову - тобто після 23 квітня 2020 року, а саме із 01 травня 2017 року, відповідно розрахунку наданому позивачем.

Місцевий суд на вищевказане уваги не звернув, а тому рішення в частині зобов`язання відповідача повернути безпідставно списані кошти за період з 01 січня 2017 року по 01 квітня 2017 року, що становить суму в розмірі 777,03 грн., підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення в цій частині, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Інших доводів спрямованих на спростування позовних вимог, окрім необхідності застосування строків позовної давності відповідачем в апеляційній скарзі не зазначено.

Доводи, щодо необхідності відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі із вказаних підстав є необґрунтованими, оскільки позивачем ставилось питання, щодо повернення періодичних списань з підстав їх безпідставності.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції який підлягав сплаті становить 840,8 грн. та в апеляційній інстанції, який був сплачений відповідачем, - 1261,2 грн., що разом становить 2102 грн.

У відповідності до задоволених позовних вимог - 28 220,64 грн. (97,32%), судовий збір, який повинен бути покладений на відповідача складає - 2 045,67 грн., враховуючи, що ним було сплачено 1261,2 грн. при подачі апеляційної скарги, а позивач був звільнений від сплати судового збору в цій категорії справ, різниця в розмірі 784,47 грн. має бути стягнена на його користь держави.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 16 березня 2021 року в частині зобов`язання Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»повернути безпідставно списані з банківського рахунку НОМЕР_1 кошти в сумі 777 (сімсот сімдесят сім) грн. 03 коп., шляхом перерахування на рахунок НОМЕР_1 , одержувач ОСОБА_1 - скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині зобов`язання Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»повернути безпідставно списані з банківського рахунку НОМЕР_1 кошти в сумі 28 220 (двадцять вісім тисяч двісті двадцять) грн. 64 коп., шляхом перерахування на рахунок НОМЕР_1 , одержувач ОСОБА_1 - залишити без змін.

Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 784 (сімсот вісімдесят чотири) грн. 47 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «08» листопада 2021 року.

Сліпченко О.І.

Гаращенко Д.Р.

Сушко Л.П.