н/п 2/490/4434/2020 Справа № 490/2853/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

05 січня 2021 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання угоди купівлі-продажу, відшкодування збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ФОП ОСОБА_2 , в якому просить визнати неправомірними дії відповідача та стягнути з відповідача на його користь 1000,00 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди, 2572,20 грн. у якості відшкодування завданих збитків.

Ухвалою від 07.12.2020 року відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи №490/2853/19 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання угоди купівлі-продажу, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.12.2020 року справу передано судді Гуденко О.А.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.09.2020 року, постановленою під головуванням судді Гуденко О.А., позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 розірвання угоди купівлі-продажу, відшкодування збитків та моральної шкоди - залишено без розгляду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04.11.2020 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.09.2020 року про залишення позову без розгляду - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.

При цьому, якщо рішення суду (судді) оскаржувалося позивачем або відповідачем, то виникає «зайва» напруга у відносинах судді з такими особами, оскільки вона могла скластися з невдоволення таких осіб рішенням і діями конкретного судді. Тому доцільно надати такій особі в інших справах право відводу такого судді, щоб особисті стосунки такої особи та судді не впливали на об`єктивність майбутнього судового рішення.

Окрім того, декілька «помилок суду на користь однієї із сторін» можуть свідчити про упередженість суду і майбутнє рішення вже може розцінюватися як умисне.

Відповідно до п.п. 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" суб`єктивний критерій - це особисті переконання та поведінка конкретного судді. Об`єктивний критерій - це факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви у безсторонності судді та оцінка того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в безсторонності (зовнішні ознаки).

ЄСПЛ нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Крім того, Євросуд нагадав, що будь-який служитель ОСОБА_3 , щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

Таким чином, оскільки ухвала суду від 24.09.2020 під головуванням судді Гуденко О.А., яка висловила свою думку стосовно спірних правовідносин, скасовано постановою Миколаївського апеляційного суду від 04.11.2020 року, суддя Гуденко О.А. вважає необхідним заявити собі самовідвід по цивільній справі №490/2853/19.

Керуючись ст. 36, 39 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відвести суддю Гуденко О.А. від розгляду цивільної справи справі №490/2853/19 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання угоди купівлі-продажу, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Справу передати до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва для повторного автоматизованого розподілу справи в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гуденко О.А.