Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/271/21
Провадження № 2/376/534/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому спрощеному судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона, є власником будинку АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується Договором дарування.

В будинку АДРЕСА_1 проживають:

Мами позивачки ОСОБА_3 разом із синами позивачки та онуками.

Відповідно до акту депутата Сквирської міської ради від 29.01.2021 року в будинку зареєстрована але не проживає з липня 2020 року колишня співмешканка сина позивачки - ОСОБА_2 .

Відповідачка не є членом сім`ї позивача.

Позивачка вказує, що реєстрація відповідача в її будинку впливає на розмір комунальних послуг, вона не має можливості отримувати субсидію, тому вона звертається до суду з даним позовом та просить суд:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, а позовну заяву ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі (а.с.19).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.17) та не надав відзив на позов.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На підставі вимог ст.. 223 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутність не з`явившихся учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується копією Договору дарування від 02.08.1994 року посвідченого в.о. державного нотаріуса Сквирської державної нотаріальної контори Мельнічук І.М., зареєстровано в реєстрі за №1-1480 (а.с.6-7).

Згідно копії довідки №144 видана Виконавчим комітетом Сквирської міської ради 27.01.2021 року в будинку АДРЕСА_1 проживають та до складу сім`ї ОСОБА_1 входять:

ОСОБА_3 - мати;

ОСОБА_5 - син;

ОСОБА_6 - син;

ОСОБА_2 - співмешканка;

ОСОБА_7 - внук;

ОСОБА_8 - внук (а.с.9).

Відповідно до акту депутата Сквирської міської ради від 29.01.2021 року в будинку зареєстрована але не проживає з липня 2020 року колишня співмешканка сина позивачки - ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідачка не є членом сім`ї позивача.

Позивачка вказує, що реєстрація відповідача в її будинку впливає на розмір комунальних послуг, вона не має можливості отримувати субсидію, тому вона звертається до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати а оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені угоди.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки право позивачки як власника будинку, дійсно порушується тим, що в будинку, який належить їй на праві приватної власності, зареєстровано відповідачку ОСОБА_2 , яка не проживає в будинку, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 386,391 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12,13,76,81, 223,247, 258,259,263 -265, 352,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко