Справа № 125/421/20
Провадження № 22-ц/801/37/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Питель О. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 рокуСправа № 125/421/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спроще-ного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Укра-

їнська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення

страхового відшкодування в сумі 48 000,00 гривень,

за апеляційною скаргою представника відповідача Приватного акціонерного товарис-тва «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвоката Пилип-ця Антона Юрійовича на рішення Барського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася у Барський районний суд Він-ницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська Стра-хова Компанія ( далі - ПрАТ «УСК» ) «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на наступні обставини. 09 січня 2020 року на перехресті вулиць І. Богуна та Григоровичів Барських в м. Бар Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водіїв ОСОБА_1 , яка керувала власним транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 - водія автомобіля «ЗІЛ 431412», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок цієї пригоди автомобілі отримали пошкодження. На місце пригоди викликалися працівники поліції. Однак, враховуючи відсутність завдання шкоди здоров`ю та життю водіїв, їх тверезість, визнання своєї вини у по-рушенні Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 , за взаємною згодою ними було складено письмове Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ( Європротокол ) від 29 січня 2020 року із зображенням схеми ДТП. Ураховуючи, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власни-ків наземних транспортних засобів № АМ-8715767 строком дії до 04 квітня 2020 року така відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «УСК «Кня-жа Вієнна Іншуранс Груп» на страхову суму ( ліміт відповідальності ) у розмірі 100 тисяч гривень із франшизою у розмірі 2 тисяч гривень, позивачка 24 січня 2020 року звернулася у страхову компанію із заявою про здійснення страхового відшкодування.

Згідно акту огляду транспортного засобу ( дефектної відомості ) від 10 січня 2020 року, ремонтної калькуляції від 05 березня 2020 року № 20-0274269, виконаних пра-цівником страховика, вартість ремонтних робіт автомобіля ОСОБА_1 склала 161503,16 гривні.

Листом від 31 січня 2020 року № 962 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомила позивачку про відмову у задоволенні її заяви про виплату страхового від-шкодування на підставі проведеного експертного дослідження обставин та механізму отримання пошкоджень автомобілів учасників дорожньо-транспортної пригоди, згід-но якого характер цих пошкоджень та зафіксована на місці пригоди слідова інформа-ція з технічної точки зору не відповідають обставинам ДТП, викладеним у пояснен-нях водіїв.

Посилаючись на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь із страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншу-ранс Груп» 48 000,00 гривень страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням автомобіля в результаті ДТП, що сталася 09 січня 2020 року у м. Бар Вінницької області.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений повністю ( а. с. 103-107 ). Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивачки 48 000,00 гривень страхового відшкодування та 840,80 гривень судових витрат.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в особі представника адвоката Пилипця А. Ю. оскаржує його в апеляційному порядку, вважає оскаржуване рішення незаконним, не-обґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права. Мотиви апеля-ційної скарги зводяться до наявності експертного дослідження від 21 січня 2020 року № 001-20 обставин та механізму отримання пошкоджень автомобілями під час ДТП, відповідно до якого характер пошкоджень та зафіксована на місці події слідова інфор-мація з технічної точки зору не відповідають обставинам ДТП, викладеним у пояснен-нях водіїв - учасників цієї пригоди. У зв`язку з таким висновком експерта страховик прийняв рішення про відмову у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування. Від-повідач вважає, що виконав покладені на нього зобов`язання згідно із полісом обов-язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транс-портних засобів від 02 квітня 2019 року № АМ/8715767 та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції від 26 серпня 2020 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь страхового відшкодування у розмірі 48000,00 гривень.

30 листопада 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив позивачки ОСОБА_1 на апеляційну скаргу відповідача у справі, де вона заперечує щодо задо-волення скарги, зазначаючи, що висновок експертного дослідження від 21 січня 2020 року № 001-20, складений ДП «Центр експертних досліджень» на замовлення ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», не відповідає вимогам частини п`ятої статті 106 ЦПК України, він є незаконним, таким, за яким експерт не несе кримінальну від-повідальність за його неправдивість. Цей висновок отриманий з порушенням порядку, встановленого законом, тому відповідно до статті 78 ЦПК України є недопустимим доказом. Крім цього відповідач, стверджуючи про зацікавленість допитаних судом свідків ОСОБА_2 , працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не надав суду відповідних доказів, не умотивував такої зацікавленості. Але вказані свід-ки були присутніми на місці дорожньо-транспортної пригоди, мали можливість об`єк-тивно сприймати і саме так сприймали обставини, що мали місце, про які дали пояс-нення у судовому засіданні. ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу страховика зали-шити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізу-вавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апе-ляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, справедливим та підлягає залишенню без змін.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухва-лене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесу-ального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`я-сованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і запере-чень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 у повному обсязі, суд першої інстанції на під-ставі представлених сторонами у справі доказів, які ним досліджені та проаналізовані у послідовний і належний спосіб з урахуванням необхідності та обов`язковості дотри-мання принципу юридичної визначеності у цивільних правовідносинах, посилаючись на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відпові-дальності власників наземних транспортних засобів», статей 22, 979, 988, 990, 1166, 1187 ЦК України, 76, 89, 90, 102, 106, 110 ЦПК України, беручи до уваги роз`яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди ( з наступними змінами та доповненнями ), дійшов висновку про необґрун-тованість, безпідставність позиції відповідача щодо невизнання вимог позивачки. На-томість заявлені позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування суд визнав доведеними в установленому порядку, такими, що підлягають безумовному задово-ленню.

Колегія суддів апеляційного суду у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, визнаючи їх правиль-ними, обєктивними, таким, що відповідають фактичним обставинам справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц ( провадження № 14/316цс18 ) вказано, що у разі якщо деліктні відно-сини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відпові-дальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов-язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове від-шкодування замість завдавача шкоди у порядку, пе-редбаченому Законом № 1961-ІV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиня-ється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, перед-бачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різ-ницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів встановив, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на час настання ДТП бу-ла застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», позивачкою своєчасно подано відповідачу повідомлення про настання страхового випадку. Висновок суду першої інстанції про стягнення страхового відшкодування саме із страховика, відпові-дача у справі, є правильним та відповідає інституту і меті страхування.

Крім цього необхідно погодитися з висновком суду першої інстанції щодо невід-повідності як доказу, вимоги щодо якого чітко і конкретно визначені нормами ЦПК України, висновку від 21 січня 2020 року № 001-20 експертного дослідження обста-вин та механізму отримання пошкоджень автомобілів учасників дорожньо-транспорт-ної пригоди, яка сталася в м. Бар Вінницької області 09 січня 2020 року за участі во-діїв ОСОБА_2 та позивачки ОСОБА_1 нормам статті 106 ЦПК України, через що він визнаний судом неспроможним і не прийнятий до уваги.

Допитані судом свідки вказали на настання 09 січня 2020 року в м. Бар дорожньо-транспортної пригоди за участі, зокрема, позивачки, її обставини, що реально мали місце. Працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свідчили як особи, які були викликані та приїздили на місце пригоди. Їхні показання суду фактично не впливають на оцінку мотивів апеляційної скарги на судове рішення і не мають вирішального зна-чення для визначення обґрунтованості, законності останнього.

Доводи апеляційної скарги представника ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвоката Пилипця А. Ю. апеляційний суд не може визнати такими, що слу-гують підставою для її задоволення.

Розподіл судових витрат у справі у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення суду повинен бути здійснений у відповідності до норм статті 141 ЦПК України.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матері-ального права, порушення норм процесуального права, які призвели або могли при-звести до неправильного вирішення справи. Оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, справедливим, належно умотивованим, тому апеляційну скаргу стра-ховика, відповідача у справі, належить залишити без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та про-цесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українсь-ка Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвоката Пилипця Антона Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2020 року за-лишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточ-ною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, перед-бачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

Л. О. Голота