КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/4667/21 головуючий у І інстанції: Волчко А.Я.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживача,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом.

Просить визнати незаконними дії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по припиненню обслуговування ОСОБА_1 , як споживача банківських послуг, шляхом блокування банківської картки № НОМЕР_1 (картка Універсальна рівня GOLD) та відмови у відкритті банківських рахунків та проведенні інших банківських операцій, зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укласти з ним відповідний договір, зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відкрити на його користь будь-які банківські рахунки за вибором, зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснювати на користь ОСОБА_1 будь-які передбачені банківські операції, стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на його користь моральну шкоду у розмірі 8 500 грн. та судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2021 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Сєвєродонецького міського суду Луганської області.

Не погоджуючись із висновками суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що місцевий суд помилково прийшов до висновку про направлення справи за підсудністю з посиланням на місце його реєстрації.

Вважає, що місце його проживання на території підсудній Києво-Святошинському районному суду Київської області підтверджено наданим договором позички житла, а тому підстав для передачі справи за підсудністю за місцем його реєстрації не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Передаючи матеріали справи за підсудністю, місцевий суд виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом визначивши підсудність за своїм вибором, у відповідності ч.5 ст. 28 ЦПК України - за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача, а враховуючи, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , справа має бути передана за територіальною підсудністю Сєвєродонецькому міському суду Луганської області.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

З аналізу ст. 27, 28 ЦПК України вбачається, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів.

Відповідно до положень ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підстави ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, обґрунтував вибір підсудності даної справи, пославшись на положення ч.5 ст. 28 ЦПК України, яка передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Місцевий суд вірно зауважив, що ч.5 ст. 28 ЦПК України прямо передбачає право позивача звертатися з позовом саме за зареєстрованим місцем проживання чи перебування, тобто, визначальним є реєстрація місця проживання (перебування), а не фактичне місце проживання.

Згідно із ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до положень ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»:

місце перебування -адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 6 вказаного вище Закону, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором.За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрації підлягає як місце проживання, так і місце перебування особи.

Як вбачається з матеріалів справи на момент звернення з позовом позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта позивача серії НОМЕР_2 виданого Диканським РВ УМВС України в Полтавській області 13.10.2006 року.

Вищевказана обставина позивачем в апеляційній скарзі не спростовується.

ОСОБА_1 вказавши адресу проживання: АДРЕСА_2 , не підтвердив при цьому, що ця адреса є зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання або перебування.

Судом першої інстанції під час перевірки такі відомості також не підтвердились.

Посилання апеляційної скарги на наявність договору позики житла за адресою АДРЕСА_2 не можуть бути підтвердженням реєстрації місця проживання або перебування позивача за вказаною адресою у встановленому законом порядку.

Вказаним обставинам суд першої інстанції надав відповідну оцінку, вірно зауважив, що територіальну підсудність Стахановського міського суду Луганської області змінено та визначено за Сєвєродонецьким міським судом Луганської області,та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність передачі справи за встановленою підсудністю за місцем реєстрації позивача.

Доводи апеляційної скарги з приводу можливості передачі справи Печерському районному суду міста Києва за місцем реєстрації відповідача є хибними, оскільки право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві, а враховуючи, що ОСОБА_1 самостійно обрав підсудність справи у відповідності до вимог ч.5 ст. 28 ЦПК України за правилами альтернативної підсудності, суд першої інстанції був позбавлений можливості передачі справи суду за правилами загальної підступності, та крім того не міг передбачити вказаного.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про передачу справи за підступністю до Сєвєродонецького міського суду Луганської області.

Оскільки, висновки суду відповідають вимогам процесуального права, то підстави для скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «08» листопада 2021 року.

Сліпченко О.І.

Гаращенко Д.Р.

Сушко Л.П.