Справа № 202/2696/20
Провадження № 2/202/252/2021
27 жовтня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Бєсєди Г.В.
за участю секретаря - Варави А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв С.П. про визнання майна особистою власністю та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв С.П. про визнання майна особистою власністю та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її бабуся ОСОБА_4 . В спадщину бабуся залишила квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вона звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлої, однак нотаріус видав їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на 1/2 частину квартири. Підставою відмови у видачі свідоцтва на іншу 1/2 частину квартири стало те, що на момент придбання квартири в 1998 році ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер та після його смерті було відкрито спадкову справу № 18/2018. Спадкоємцем померлого є ОСОБА_2 , а тому нотаріус вважає, що саме ОСОБА_2 , є спадкоємцем на 1/2 частину майна померлої ОСОБА_4 . Наголошувала, що спірна частина квартири не є спільним майном подружжя. З 1987 року ОСОБА_4 проживала разом з ОСОБА_5 та у 1991 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладають шлюб. В 1992 році ОСОБА_5 та ОСОБА_4 фактично припиняють шлюбні стосунки. На період придбання однокімнатної квартири, ОСОБА_5 вже 6 років як не проживав та не вів спільного господарства з ОСОБА_4 , а проживав з ОСОБА_3 однією сім`єю. Офіційно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розлучились лише у 2010 році, після чого ОСОБА_5 відразу вступив у шлюб з ОСОБА_3 .Спірна 1/2 частина квартири є приватною власністю ОСОБА_4 .
Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиву, заяв, заперечень до суду не надали, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв С.П. в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано Індустріальним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 01.09.2017 року.
12 вересня 2017 року позивач подала заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_4 .
Згідно заповіту від 22.03.1994 року ОСОБА_4 заповіла усе своє майно позивачу - ОСОБА_6 , яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 20.02.2021 року.
ОСОБА_1 є онукою померлої ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , яке видано 19.02.1989 року, актовий запис № 321, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , яке видано 30.06.1969 року, актовий запис № 39.
ОСОБА_4 на день смерті мала право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 на праві власності, що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 14.04.1998 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко С.В. за реєстровим № 748, та інформацією КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 4795 від 10.04.2018 року.
03 лютого 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв С.П. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Постановою від 05.02.2020 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв С.П. відмовив у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири. Підставою відмови у видачі свідоцтва нотаріус зазначив, що квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно актового запису про розірвання шлюбу № 159 від 12.04.2010 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , який було укладено 17.05.1991 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, розірвано.
В судовому засідання в якості свідків було допитано ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
ОСОБА_10 , яка булла з 1996 року сусідкою ОСОБА_4 . Повідомила суду, що остання проживала сама, не у шлюбі. Чоловіка ніколи не бачила.
ОСОБА_9 повідомила суду, що в 1991-1992 році ОСОБА_4 одружилась з ОСОБА_5 , але прожили вони разом приблизно один рік, після чого ОСОБА_5 почав проживати з іншою жінкою, а померла ОСОБА_4 завжди проживала одна.
ОСОБА_8 який був сусідом ОСОБА_4 та повідомив суду, що вона проживала одна завжди, без чоловіка. Знає позивача та її матір, які завжди здійснювали догляд за померлою.
Відповідно до акту, який підписано сусідами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та завірено головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Захарченко 64», ОСОБА_4 з 1998 року по 2017 рік проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно інформації наданої департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-2489 від 15.09.2017 року ОСОБА_4 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 12.06.1998 року до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Склад родини на день смерті ОСОБА_4 становить одна особа - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 22 КпШС України, чинного на час купівлі спірної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Згідно з частиною 2 статті 28 КпШС України суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.
У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до ст. ст. 22, 25, 27-1 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу).
Враховуючи, що на момент укладення договору купівлі - продажу спірної квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживали разом, не вели спільного побуту та фактично їх шлюбні відносини припинилися з урахуванням приписів частини 2 статті 28 КпШС України, спірна квартира була власністю ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід, прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Стаття 1268 ЦК України встановлює умови прийняття спадщини, так спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Враховуючи, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , позов підлягає задоволенню та за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , необхідно визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та яка була особистою приватною власністю ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв С.П. про визнання майна особистою власністю та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та яка була особистою приватною власністю ОСОБА_4 (дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 08.11.2021 року.
Суддя: Г.В. Бєсєда