ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року

м. Харків

справа № 638/1049/20

провадження № 22-ц/818/5284/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевський О.М.

суддів - Пилипчук Н.П., Яцина В.Б,

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року, постановлене суддею Цвірюком Д. В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

у с т а н о в и в:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позов мотивовано тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 04.07.2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 . З 2015 року шлюбні відносини між подружжям припинені, син залишився жити з позивачем. Рішенням Лисичанського міського суду від 25.01.2017 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак цих коштів не вистачає на повноцінне утримання дитини, на харчування, одяг, освіту. Після розірвання шлюбу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: не спілкується з сином, не навідує його, не приймає участі у вихованні, свідомо порушує свої обов`язки по утриманню та вихованню неповнолітнього сина. Позивач вказує, що дитина народилась хворою, знаходиться на обліку та лікуванні у лікаря-невропатолога. Від народження позивач знаходиться з дитиною по різних лікарнях та пансіонатах, займається лікуванням, а батько зовсім відсторонився від дитини. Позивач вказує, що постійно лікувала дитину в Росії. Їй допомагають її батьки та рідня. Відповідач жодного разу не допоміг ні матеріально, ні морально, не цікавиться здоров`ям сина. Зазначає, що дитина не може навчатись у звичайній школі через свою хворобу, фізичні властивості нервової системи та мови, тому отримали рекомендацію для навчання дитини у спеціалізованому навчальному закладі для дітей з обмеженими властивостями здоров`я. Дитина знаходиться на лікарняному обліку, потребує регулярного лікування, для чого потрібні чималі кошти. При цьому вказує, що батько ухиляється від допомоги синові на лікування. Вказує, що за період з лютого 2018 року по березень 2019 року позивач витратила на лікування сина 102 720 рублів, що становить 40 060,8 грн. В березні 2018 року син здавав необхідні аналізи для лікування, на що позивач витратила 1485 рублів, що становить 579,15 грн. За період з травня 2019 року по жовтень 2019 року позивач витратила на лікування сина НОМЕР_1 рублів, що становить 8 385 грн. 01.06.2019 року дитина проходила лікування в медичному центрі «Здоров`я родини», на що позивач витратила 350 рублів, що становить 136 грн. Крім того, в листопаді 2019 року дитина лікувалась в клініці «Фемілі дент» , на що позивач витратила 157 000 рублів, що становить 61 425 грн. Позивач зазначає, що всього витратила на лікування дитини 110 585,95 грн. Вказує, що сама утримує дитину, однак її заробітку недостатньо та їй потрібна допомога батька дитини. Вважає, що є справедливим стягнення з відповідача половини витрачених коштів на лікування дитини, що становить 55 292,97 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 25000,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 379,80 грн.

26 липня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат. Вважає, що суд допустився нерівності сторін та неправомірно стягнув 22,6% від витраченої суми.

29 липня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга містить доводи, які є аналогічними доводам, що містяться у відзиві на позовну заяву.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив із того, що понесені позивачем витрати на лікування дитини у розумінні положень ст.185 СК України відносяться до додаткових витрат, підтверджені позивачем належними та допустимими доказами, у зв`язку з цим їх частина підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 25000,00 гривень.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Розглядом справи встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.01.2017 року, яке набрало законної сили 03.03.2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Також рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 25.01.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі ј частини з усіх видій його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2016 року та до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно відомостей ЄДРСР зазначене рішення суду набрало законної сили 07.02.2017 року. Доказів його скасування суду не надано.

Так, рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 25.01.2017 року встановлено наступне: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на лікуванні у лікаря-невролога з діагнозом «МЦД. Розлад експресивного мовлення. Синдром нестачі уваги»; перебуває на обліку лікаря-невролога з діагнозом: «МЦД. Дизартрія середнього ступеня важкості», отримує курс медикаментозного лікування, проводяться заняття з логопедом, психологом; ОСОБА_4 взято на «Д» облік та встановлено діагноз «Затримка мовного розвитку».

Крім того, рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.10.2019 року, яке згідно відомостей автоматизованої системи КП «Д-3» набрало законної сили 22.11.2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 14274,15 грн. та судовий збір у розмірі 307,36 грн. Рішення набрало законної сили та ніким не оскаржено.

Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем ЗС України, сплачує аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його доходів щомісячно, приймати участь у вихованні дитини іншої можливості не має з огляду на те, що син ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю на території Російської Федерації, і як військовослужбовець ЗС України він позбавлений такої можливості. Також судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_2 має на утриманні двох дітей; уклав шлюб з ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 навчається в 2-му класі ГБОУ «Казанська школа-інтернат №7 для дітей з обмеженими можливостями здоров`я» та що він перебуває на неповному державному забезпеченні.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зіст.7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Пунктом 18Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено щодо передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні.

Позивачкою на підтвердження додаткових витрат на лікування дитини надано копію Виписки з історії хвороби №326 видану Закладом охорони здоров`я «Дитяча міська лікарня №8» Республіка Татарстан, Довідку Медичного центру «НЕО» від 28.09.2013 року, Довідку Медичного центру «НЕО» від 21.01.2019 року, Довідку Медичного центру «НЕО» від 04.12.2019 року, Довідку Медичного центру «НЕО» від 04.12.2019 року, Довідку від 02.04.2018 року, Акт надання послуг від 01.06.2019 року, Довідку ТОВ «Фємили дент».

При цьому матеріали цивільної справи №638/5337/19 містять Довідку Медичного центру «НЕО» (а.с.14), Довідку Медичного центру «НЕО» від 31.10.2018 року (а.с.15), відповідно до яких ОСОБА_4 надано певний перелік послуг на суму 61330 руб. та 41 390 руб., що у загальному розмірі становить 102 720 руб. Вказані довідки вже були предметом розгляду у справі №638/5337/19 та враховані при визначенні розміру додаткових витрат.

Згідно ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Такими чином провадження в цій частині підлягає закриттю, оскільки зазначена позовна вимога та додані на підтвердження докази вже були предметом дослідження.

Позивачем надано касові чеки на суму 1485,00 руб. від 29.03.2018 року на проведення дослідження калу, сечі та крові проте вважати здачу аналізів як необхідні додаткові витрати не можна, оскільки вони стосуються повсякденного життя дитини та не є тими витратами які не покривають аліменти. Крім того, зазначені аналізи здавались 02.04.2018 року направлення лікаря .

Касовий чек на суму 350,00 руб. від 01.06.2019 року за послугу «консультація лікаря-педіатра» також судова колегія не бере до уваги, оскільки вказана консультація стосується повсякденного життя дитини. Доказів необхідності відвідування саме цього педіатра суду не надано.

Стосовно квитанції ТОВ «Фємили дент» на загальну суму 150000,00 руб. від 28.11.2019 року за придбання ортодонтичної системи дитячої та квитанцію від 25.11.2019 року на суму 7500 руб. за проведення діагностичного відтиску прикусу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказувала на те, що дитина потребує ортодонтичного лікування, у зв`язку з чим позивач понесла витрати на придбання системи, вартість яких становить 150000 рублів, що єквівалентно 61230,00 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на ортодонтичну систему у сумі 150000 рублів, у зв`язку з тим, що позивачем не доведено медичної необхідності купівлі ортодонтичної системи вартістю саме 150000 рублів та відсутність можливості встановити ортодонтичну систему меншої вартості.

Частиною 1статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Довідкою Медичного центру «НЕО» від 04.12.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 сплачено за медичні послуги, надані ОСОБА_5 , вартістю 21500 рублів, період оплати з 28.05.2019 року по 28.10.2019 року зазначені витрати підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи та є необгрунтованими.

Беручи до уваги вище викладене судова колегія вважає за необхідне рішення суду скасувати та постановити нове, яким закрити провадження в частині позовних вимог про стягнення 102720 рос. рублів, а позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 додаткові витрати понесені в зв`язку з лікуванням дитини у сумі 4192,50 грн. (21500 руб.рос. еквівалентно 8385,00 грн / 2 ) (а.с.17)

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року скасувати.

Закрити провадження в частині позовних вимог про стягнення витрат на лікування за період з лютого 2018 року по березень 2019 року на суму 61330 руб. та 41 390 руб., що у загальному розмірі становить 102 720 руб.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 4192,50 грн.

У задоволенні інших позовних вимоги відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 183,25 грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.М.Хорошевський

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б.Яцина

Повний тест постанови складено 10.11.2021