ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/536/21 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 304010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Хома М. В.,

за участю секретаря - Стецюк М.А.

та сторін: представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ярмуся В.Д., представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Майки А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/14871/20 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Ярмуся Віктора Дмитровича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року, ухваленого суддею Позняком В.М., повний текст якого складений 15 лютого 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Вишневецького, 12, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир та скасування записів про реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Вишневецького, 12, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 20 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 20 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_2 ; визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О., індексний номер 53212805 від 20 липня 2020 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 37397619; визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О., індексний номер 53213243 від 20 липня 2020 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 37397988; скасування запису 101 від 20 липня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 ; скасування запису 101 від 20 липня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що договори купівлі-продажу, на підставі яких відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 набули право власності на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , є незаконними, оскільки вказані квартири розміщені на місці горища, яке знаходиться над приміщенням, яке належить йому на праві спільної сумісної власності, та є допоміжними приміщеннями, право користування якими мають усі мешканці будинку. Звертає увагу, що згідно наявної інформації забудовника КП фірма Тернопільбудінвестзамовник та будівника ТОВ Домобудівник було збудовано та введено в експлуатацію 144 квартири, а також нежитлові приміщення, за адресою: АДРЕСА_5 загальною площею 14 863,7 м.кв. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1949 від 21 листопада 2012 р., (із змінами та доповненнями, від 05 грудня 2012 р., №2070) зареєстровано право власності на 144 квартири та нежитлові приміщення за номерами, а саме: квартири з 1 по 144; приміщення громадського призначення 145, 150-162; приміщення офісу 146; приміщення магазинів 147,148; приміщення стоматологічного кабінету 149; гаражі з 1-48. 29 червня 2016 року згідно акту приймання-передачі житлового комплексу, укладеного між ПП Тернопіль-сервісбуд (ЖЕК) та ОСББ Вишневецького,12 було передано 144 квартири та нежитлові приміщення і загальна площа будинку складала 14 863,7 м.кв. Будь-якого приміщення та квартири за номерами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 не будувалось та в експлуатацію не вводилось. Вважає, що ОСОБА_2 не був власником будь-якого нерухомого майна в будинку за адресою: АДРЕСА_5 з 2012 р. після введення в експлуатацію будинку та не підписував договорів щодо надання послуг по утримання будинку, не оплачував коштів ПП Тернопіль-сервісбуд (ЖЕК) та ОСББ Вишневецького, 12, а відтак не міг продавати неіснуючі квартири в будинку. Квартири за номерами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 фізично відсутні, а укладені договори купівлі-продажу від 20 липня 2020 року, посвідчені приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О. спрямовані на незаконне заволодіння горища, за адресою: АДРЕСА_5 , співвласниками, якого є власники квартир та нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_5 , та є удаваними правочинами.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Вишневецького, 12, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир та скасування записів про реєстрацію права власності відмовлено.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 квітня 2021 року визначено склад колегії суддів: Щавурська Н.Б. - головуючий суддя (суддя-доповідач), члени колегії: Сташків Б.І., Хома М.В. (том 2, а.с. 34).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 серпня 2021 року визначено склад колегії суддів: Храпак Н.М. - головуючий суддя (суддя-доповідач), члени колегії: Сташків Б.І., Хома М.В. (підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: звільнення з посади) (том 2, а.с. 118).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2021 року визначено склад колегії суддів: Храпак Н.М. - головуючий суддя (суддя-доповідач), члени колегії: Дикун С.І., Хома М.В. (підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: звільнення з посади) (том 2, а.с. 139-140).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Ярмусь Віктор Дмитрович просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року та постановити нове рішення про задоволення позову повністю, посилаючись на те, що воно є незаконним, оскільки суд не виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також неправильно тлумачив ці норми, необґрунтованим, адже, ухвалене не на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість або обставин, що не підлягають доказуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Ярмусь В.Д. зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що ОСОБА_1 є власником частини нежитлового приміщення №154, загальною площею 107,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 , що зареєстровано за дружиною ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 березня 2013 року, індексний номер 1404280, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №1 від 20 березня 2013 року. Дане приміщення, знаходиться на другому поверсі двох поверхового будинку, який прибудовано до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 , і будувався ТОВ Домобудівник на замовлення КП Фірма Тернопільбудінвестзамовник, зверху приміщення №154 знаходиться горище, яке перебуває у спільній сумісній власності всіх власників (жильців) багатоквартирного житлового будинку за вказаною адресою. З документації, яка наявна в КП Фірма Тернопільбудінвестзамовник, ТОВ Домобудівник та ОСББ Вишневецького, 12 будь-якого приміщення номером № НОМЕР_1 та квартир за АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 за даною адресою не будувалось та в експлуатацію не вводилось. Згідно повідомлення Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради №1345/04 від 10 серпня 2020 року інформація, яка б стосувалась надання дозволу на перепланування, реконструкцію з добудовою, переобладнання горища в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_5 відсутня. Також, відділ державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради №152/27 від 11 серпня 2020 року повідомив про відсутність будь-яких документів дозвільного характеру в період з 2016 року щодо об`єкта за адресою: АДРЕСА_5 не видавались. Вказує, що позивач та його бувша дружина ОСОБА_5 , чи будь-які інші власники житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 не давали згоди на оформлення права власності на горище, що знаходиться над приміщенням АДРЕСА_7 , окрім цього, відсутнє рішення ОСББ Вишневецького, 12 з цього питання. Квартири за номерами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 за даною адресою не мають вікон, дверей та не ізольовані одна від одної, не підведено вода, газ, електрика та не встановлено відповідні лічильники, будь-яких будівельних робіт не проводилось та в експлуатацію не вводилось, також, дані квартири фізично відсутні, а укладені договори купівлі-продажу від 20 липня 2020 року спрямовані на незаконне заволодіння горища, тому просить визнати дані правочини недійсними, оскільки вони є удаваними на підставі статей 215, 216, 228, 235 ЦК України. Судом першої інстанції не взято до уваги, що в матеріалах реєстраційної справи відсутні оригінали чи належним чином завірені копії рішення Тернопільської міської ради про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на приміщення №171 та квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , та не отримано декларації про початок та закінчення будівництва, а державним реєстратором Великомлинівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області Смолінчук О.М. не отримано вказаних документів та не долучено до матеріалів реєстраційної справи. Тому, неправомірні дії державного реєстратора полягають в незаконному оформленню права власності на горище за вказаною адресою без будь-яких законних підстав реєстрації у встановленим законом порядку та здійснення реєстрації, розподілу, присвоєння на два окремих номера (квартири).

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Вишневецького, 12, ОСОБА_5 своїм правом на відзив не скористалися.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Ярмусь В.Д. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Майка А.Б. апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Треті особи ОСББ Вишневецького, 12, ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце проведення судового засідання.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 та ч.6 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що згідно з договору про дольову участь у фінансуванні житлового будівництва від 28 грудня 2011 року, який укладений між ТОВ Домобудівник (Виконавець) та ОСОБА_2 (Дольовик), Виконавець приймає у дольову участь, а Дольовик фінансує будівництво нежитлового приміщення №171 загальною площею 107,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 (том 1, а.с. 131-132).

Як видно з декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка зареєстрована під номером ТП1 від 01 грудня 2011 року в ДАБІ, будинок по АДРЕСА_5 , загальна площа 3 122,85 кв.м., житлова 1 668,12 кв.м. вважати закінчений будівництвом, об`єкт готовий до експлуатації (том 1, а.с. 139-147).

Відповідно до акту приймання-передачі приміщення в житловому будинку по АДРЕСА_5 , від 26 лютого 2013 року ТОВ Домобудівник передав ОСОБА_2 приміщення №171 загальною площею 107,3 кв.м. в житловому будинку по АДРЕСА_5 . Вказане нежитлове приміщення оплачене повністю ОСОБА_2 , що видно із довідки ТОВ Домобудівник (том 1, а.с. 133-134).

Згідно зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 березня 2013 року, індексний номер: 1404280, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №1 від 20 березня 2013 року, ОСОБА_5 належить на праві приватної власності нежитлове приміщення №154 загальною площею 107,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 (том 1, а.с. 10-11).

26 травня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю Бізнес-сервіс Нерухомість виготовлено технічний паспорт на групу нежитлових приміщень №171 по АДРЕСА_5 (том 1, а.с. 135-138).

Як видно із Витягу з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно від 02 червня 2020 року, індексний номер: 211085924, виданого державним реєстратором Смолінчук О.М., нежитлове приміщення №171 загальною площею 107,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 36720896, підстава для державної реєстрації - декларація про готовність об`єкта до експлуатації серії та номер: ТП1 від 01.12.2011 року ДАБІ, договору про пайову участь від 28.12.2011 року ТОВ Домобудівник, акт приймання передачі від 26.02.2013 року між ТОВ Домобудівник та ОСОБА_2 , довідка ТОВ Домобудівник від 01.01.2020 року, підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 52482822 від 02.06.2020 року, державний реєстратор Смолінчук О.М. (том 1, а.с. 125-128).

14 липня 2020 року ТОВ Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області наданий висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомості квартира АДРЕСА_8 . Також, 14 липня 2020 року ТОВ Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області виготовлено технічні паспорти на квартиру АДРЕСА_1 , та квартира АДРЕСА_6 , загальною пл. 52,2 кв.м., житлова 26 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 (том 1, а.с. 106-109, 116-118).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 216817528, виданого 17 липня 2020 року ОСОБА_6 , державним реєстратором Монастириської міської ради Тернопільської області, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 37371604, підстава для державної реєстрації - висновок щодо технічної можливості поділу виданий ТОВ Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області, декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії та номер: ТП1 від 01.12.2011 року ДАБІ, договору про пайову участь від 28.12.2011 року та акту приймання передачі від 26.02.2013 року між ТОВ Домобудівник та ОСОБА_2 , довідка ТОВ Домобудівник від 01.01.2020 року, підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 53184412 від 17.07.2020 року, ОСОБА_6 (том 1, а.с. 115).

Також, з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 216817006, виданого 17 липня 2020 року ОСОБА_6 , державним реєстратором Монастириської міської ради Тернопільської області, вбачається, що квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 37372102, підстава для державної реєстрації - висновок щодо технічної можливості поділу виданий ТОВ Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області, декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії та номер: ТП1 від 01.12.2011 року ДАБІ, договору про пайову участь від 28.12.2011 року та акту приймання передачі від 26.02.2013 року між ТОВ Домобудівник та ОСОБА_2 , довідка ТОВ Домобудівник від 01.01.2020 року, підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 53184412 від 17.07.2020 року, ОСОБА_6 (том 1, а.с. 105).

20 липня 2020 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О. був посвідчений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_4 купив належну Продавцю однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (п.1) (том 1, а.с. 112-113).

Також, 20 липня 2020 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О. був посвідчений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_2 (Продавець) продав, а ОСОБА_3 (Покупець) купила належну Продавцю однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (п.1) (том 1, а.с. 103-104).

На підставі вказаних договорів приватним нотаріусом Магдич О.О. були прийняті рішення індексний номер: 53213243 від 20 липня 2020 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 37397988 та рішення індексний номер: 53212805 від 20 липня 2020 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 37397619, відповідні записи внесені в державному реєстрі прав власності.

Позивач покликається на те, що він, як колишній чоловік ОСОБА_5 , є співвласником нежитлового приміщення №154 загальною площею 107,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , яке зареєстроване за його колишньою дружиною ОСОБА_5 , та яке набуто за час шлюбу. Вважає, що відповідачі оформили право власності на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 , та таким чином захопили горище, співвласником якого він, як власник приміщення в будинку є. Крім того, покликається на те, що ОСОБА_2 не мав права продавати спірні квартири, оскільки він не був їх власником.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що доводи позивача про те, що на момент укладення договору ОСОБА_2 не мав права власності на майно є необґрунтованим, оскільки на момент посвідчення нотаріусом оспорюваний договорів купівлі-продажу, право власності ОСОБА_2 було посвідчено належним чином та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно, а тому в нотаріуса не було підстав для відмови в нотаріальному посвідченні договорів. Суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи позивача, що оспорювані договори є удаваними, з метою створення підстав для виникнення права власності, оскільки позивач не довів, що при укладенні спірних договорів купівлі-продажу воля учасників даного правочину була спрямована на укладення інших правовідносин, ніж ті, що ним передбачені, а також, настання інших наслідків, ніж передбачені правочином. Крім цього, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження порушення його прав, зокрема і того, що він є власником будь-якого приміщення в будинку. Також, якщо позивач вважає, що він є співвласником майна, такий спосіб захисту, як визнання договору недійсним не відповідає змісту позовних вимог та не поновить прав, оскільки положення частини першої статті 216 ЦК України не можуть застосовуватись як підстави позову про повернення переданого на виконання недійсного правочину майна, яке було відчужене третій особі.

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки вірно застосовано норми матеріального права, виходячи з такого.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. У такій ситуації йдеться про два правочини: один удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою приховує реальний правочин. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України (статті 81 чинного ЦПК України) позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. (Відповідна правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 07 вересня 2016 року у справі №6-1026цс16).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч статті 81 ЦПК України, позивач не довів, що при укладенні спірних договорів купівлі-продажу воля учасників даного правочину була спрямована на укладення інших правовідносин, ніж ті, що ним передбачені, а також, настання інших наслідків, ніж передбачені правочином.

Також, не заслуговують на увагу доводи заявника, що на момент укладення договорів купівлі-продажу ОСОБА_2 не мав права власності на майно.

Як встановлено судом, право власності на нежитлове приміщення №171 загальною площею 107,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , за ОСОБА_2 було зареєстроване за державним реєстратором Великомлинівецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області Смолінчук О.М. 02.06.2020 року. Підстава для державної реєстрації - декларація про готовність об`єкта до експлуатації серії та номер: ТП1 від 01.12.2011 року ДАБІ, договору про пайову участь від 28.12.2011 року ТОВ Домобудівник, акт приймання передачі від 26.02.2013 року між ТОВ Домобудівник та ОСОБА_2 , довідка ТОВ Домобудівник від 01.01.2020 року, підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 52482822 від 02.06.2020 року, державний реєстратор Смолінчук О.М.

Вказані правовстановлюючі документи та рішення державного реєстратора на момент ухвалення рішення не скасовані та є чинними.

В подальшому, ОСОБА_2 було здійснено поділ приміщення №171 загальною площею 107,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , та зареєстровано право власності на квартири АДРЕСА_1 , та квартира АДРЕСА_6 , загальною площею 52,2 кв.м., житлова 26 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 . Підстава для державної реєстрації - висновок щодо технічної можливості поділу виданий ТОВ Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області, декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії та номер: ТП1 від 01.12.2011 року ДАБІ, договору про пайову участь від 28.12.2011 року та акту приймання передачі від 26.02.2013 року між ТОВ Домобудівник та ОСОБА_2 , довідка ТОВ Домобудівник від 01.01.2020 року, підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_6 , державний реєстратор Монастириської міської ради Тернопільської області.

Вказані рішення державного реєстратора Монастириської міської ради Тернопільської області на момент ухвалення рішення також не скасовані та є чинними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц зроблено висновок про те, що для цілей визначення наявності в особи права власності нерухомим майном має бути застосовано принцип реєстраційного підтвердження власності, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в частині першій статті 317 ЦК України.

Щодо належного способу захисту.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

ОСОБА_1 обрав способом захисту своїх прав визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир та скасування записів нотаріуса про реєстрацію права власності.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16 (провадження №12-158гс18)). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18). Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, спірне майно, яке на його думку належить йому на праві спільної сумісної власності, відчужене особою, яка на момент відчуження 20 липня 2020 року не була та не могла бути його володільцем та власником.

Водночас задоволення цієї вимоги, заявленої позивачем, не приведе до поновлення майнових прав позивача. Зазначене свідчить про те, що позивачем обрано неналежні способи захисту своїх порушених прав. Тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За змістом статті 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Отже, якщо продавець продав товар, який належить іншій особі на праві власності, і при цьому продавець не мав права його відчужувати, то покупець не набуває права власності на товар, крім випадків, коли власник не має права вимагати його повернення. Зокрема, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у випадках, встановлених статтею 388 ЦК України.

У випадках, коли річ, що була предметом продажу, перебуваючи в чужому володінні, змінилася, була перероблена чи знищена, тобто не існує в натурі на момент подання позову, застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності відповідно до положень глави 83 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що за загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (провадження №14-208цс18, пункти 115, 116), від 07 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц (провадження №14-256цс18, пункт 98), від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18 (провадження №12-135гс19, пункт 80) та багатьох інших.

Даний правовий висновок висловлений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року в справі №334/3161/17 (провадження №14-188цс20) (пункти 55-65).

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ярмуся Віктора Дмитровича слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 26 квітня 2021 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року слід поновити.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції віднести на рахунок держави, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується Пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 , Серія НОМЕР_3 , а також Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №211758, Серія 12 ААВ, а тому, звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ярмуся Віктора Дмитровича залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді