Справа № 664/2591/21
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

08 листопада 2021 року місто Олешки

Суддя Цюрупинського районного суду Херсонської області Бойко В.П., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал+» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення,-

в с т а н о в и в :

ТОВ «Водоканал+» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення за період з квітня 2015 року по 01 серпня 2021 року в розмірі 12828, 74 грн.

Дослідивши подану заяву та долучені до неї документи, суд доходить такого висновку.

Згідно з долученими до заяви даних по абоненту заборгованість у сумі 12828, 74 грн. значиться за ОСОБА_1 і нарахована за період з квітня 2015 року по 01 серпня 2021 року, проте із заявою про видачу судового наказу Товариство з обмеженою відповідальністю «Водоканал+ звернулося до суду 31.08.2021.

Крім цього, суд зазначає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Саме у межах цього строку заявник може звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості за надані послуги.

Згідно з частиною 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частина 1 ст. 124 ЦПК України визначає, що строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР, квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Аналогічні положення щодо строку оплати житлово-комунальних послуг закріплювались у ст. 32 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 та у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, в період чинності яких виникла спірна заборгованість.

Таким чином,оскільки плата за житлово-комунальні послуги здійснюється щомісячно, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання боржником кожного із цих зобов`язань.

Згідно матеріалів справи, з заявою про видачу судового наказу заявник звернувся у серпні 2021р.

Як вбачається з представленого заявником розрахунку, вона обрахована за період з 01.07.2014 по 01.07.2021, що поза межами строку позовної давності. Так, згаданий розрахунок містить загальні дані про нарахування плати за вказаний період, а також містить інформацію про перерахунки, пільги, субсидію, сплачених коштів, корегування, сальдо, обсяг води.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

У постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».

Разом з тим, суддя не вважає, що в межах цієї справи вправі вирішувати питання про те, чи переривався строк позовної давності відповідно до вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України, оскільки в силу вимог п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України він не розглядає заяви по суті, а отже, не може вирішувати питання про те, хто вчинив дію, яка свідчить про визнання боржником боргу та чи власне була така дія направлена на визнання цього боргу.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та зважаючи на те, що заявник ставить вимогу про стягнення з боржника заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення, починаючи з жовтня 2015 року і на момент звернення до суду із заявою про видачу судового наказу по 01 серпня 2021 пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги (трирічний строк), тому наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Керуючись статтями 163, 165, 372 ЦПК України,

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Водоканал+» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення за період з квітня 2015 року по 01 серпня 2021 року в розмірі 12828, 74 грн. та судових витрат у розмірі 227,00 грн.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.П. Бойко