Справа № 428/8768/21
Провадження № 2/428/1716/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Шубочкіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Волкової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області, про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі відповідач 1), Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області (далі відповідача 2), про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 . Позивач вважає, що його батько за життя перебував на обліку у Попаснянському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області, та до 31.08.2018 він отримував страхові виплати у Пирятинському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області як внутрішньо переміщена особа.

Листом №2592/02-3 від 07.06.2021 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області повідомило приватному нотаріусу про відсутність заборгованості по страховим виплатам перед потерпілим ОСОБА_2 . Також відповідно до довідки №08-160, виданої 24.05.2021 Пирятинським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області на запит приватного нотаріуса, виплати Пирятинським відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області не поновлювалися у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не звертався до відділення.

Позивач вважає, що припинення відповідачем нарахування та відмова у донарахуванні заборгованості зі страхових виплат ОСОБА_2 є незаконними, а тому він як спадкоємець, відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного позивач просив суд зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячні страхові виплати в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 за період з вересня 2018 року по листопад 2020 року включно.

Відповідач 1 заперечував проти задоволення позовних вимог про що надав відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що потерпілий ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Попаснянському районі Луганської області. В подальшому ОСОБА_2 , як ВПО, звернувся за продовженням страхових виплат до Пирятинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області де йому було проведено страхові виплати з 01.02.2016 по 31.08.2018.

Постановою Пирятинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області №1610/7042/7042/36 від 03.09.2018 ОСОБА_2 було зупинено виплати на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО з 01.09.2018.

В подальшому ОСОБА_2 не звертався із заявою до робочих органів Фонду соціального страхування України про продовження виплат щомісячних страхових коштів. За таких обставин, нарахування щомісячних страхових виплат ОСОБА_2 за період з вересня 2018 року по листопад 2020 року відділеннями управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області не здійснювалось.

Отже, позивач як спадкоємець не має права на те, що за життя спадкодавця не було нараховано спадкодавцю.

На підставі викладеного відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 також заперечував проти задоволення позовних вимог про що надав відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що 04.07.2016 до Пирятинського відділення виконавчої дирекції Фонду у Полтавській області звернувся ОСОБА_2 з заявою про продовження йому раніше призначених страхових виплат. Пирятинським відділенням виконавчої дирекції фонду у Полтавській області було винесено 29.07.2016 постанову №6 про продовження ОСОБА_2 раніше призначеної страхової виплати у зв`язку з тимчасовим місцем проживанням в Пирятинському районі з липня 2016 року.

Після скасування довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції ОСОБА_2 , Пирятинське відділення Фонду соціального страхування України у Полтавській області не мало підстав для продовження щомісячних страхових виплат.

Припинення нарахування Фондом страхових виплат потерпілому здійснено з 01.09.2018, тобто за життя померлого, але останній у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача 2, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті.

На підставі викладеного відповідач 2 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є уродженцем міста Кіровськ, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 28.05.1968, ОСОБА_3 (російською мовою) народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Кіровськ Луганської області, актовий запис № 272. Батьком вказаний ОСОБА_4 (російською), а матір`ю ОСОБА_5 (російською).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 11.12.2020 Лохвицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у селищі Голубівське Попаснянського району Луганської області, актовий запис 302.

Згідно з копією листа Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області № 624/02-14 від 27.05.2021, заборгованість по страховим виплатам перед потерпілим ОСОБА_2 відсутня.

Також згідно копією листа Пирятинського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Полтавській області №08-160 від 24.05.2021, страхові виплати були припинені ОСОБА_2 з 01.09.2018 згідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №15 від 03.08.2018 в зв`язку з тривалою відсутністю потерпілого (понад 60 днів), яка підтверджена даними автоматизованої системи обміну інформації «Аркан». Виплати Пирятинським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області не поновлювались, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не звертався до відділення.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права на отримання спадкового майна після смерті його батька.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV, який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІ та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

Частиною першою статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я (ч. 6 ст. 47 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що страхові виплати як призначаються, так і продовжуються на строк, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував на постійному обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Попаснянському районі Луганської області з 01 лютого 2002 року, має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 28.04.1994.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що страхові виплати потерпілому були призначені пожиттєво.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Згідно пункту 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначає Кабінет Міністрів України.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення соціальних виплат, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Відповідно до п. 2 розділу І Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, який був затверджений постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 № 20 (в редакції, яка була чинною з грудня 2014 року по грудень 2018 року) особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно із п. 1, 3 розділу ІІ Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, який був затверджений постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 № 20 (в редакції, яка була чинною з грудня 2014 року по грудень 2018 року) страхові виплати призначаються робочими органами виконавчої дирекції Фонду за наявності необхідних документів, що підтверджують право особи, яка тимчасово переміщена, на ці виплати, відповідно до цього Порядку за місцем її фактичного проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік. Рішення про призначення (відмову у призначенні) страхових виплат оформляються постановою (у тому числі в разі призначення страхових виплат за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх виплат або обґрунтування відмови у виплатах із зазначенням причин відповідно до статей 36, 37 Закону № 1105. При цьому виплати проводяться лише на строк дії довідки про взяття на облік, але не більше строку, на який особа має право на страхові виплати.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що страхові виплати призначаються робочими органами виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання особи, яка тимчасово переміщена, на строк дії довідки про взяття на облік, але не більше строку, на який особа має право на страхові виплати.

Згідно листа Пирятинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області №08-160 від 24.05.2021 року ОСОБА_2 перебував на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа з 01.07.2016 по 31.08.2018.

Постановою Пирятинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області від 05.09.2018 №1610/7042/7042/36 припинено виплату ОСОБА_2 щомісячну страхову виплату в розмірі 1153,63 грн з 01 вересня 2018 року у зв`язку згідно з рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат, яким скасовано його довідку внутрішньо переміщеної особи.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 перебував на обліку, як внутрішньо переміщена особа в Пирятинському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області з липня 2016 року по серпень 2018 року, та за вказаний період отримував щомісячні страхові виплати, призначені у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та профзахворюванням, а підставою для їх припинення з вересня 2018 року став протокол засіданні комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території м. Пирятин, у зв`язку з відсутністю за фактичним місцем проживання понад 60 діб.

ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у селищі Голубівське Попаснянського району Луганської області, з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 11.12.2020 Лохвицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми).

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина перша статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , та у передбачений статтею 1270 ЦК України строк звернувся із заявою про прийняття спадщини та 24.12.2020 року приватним нотаріусом Хоменко О.В. зареєстровано в Спадковому реєстрі спадкову справу за № 366/2020, що підтверджується копією витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 14.06.2021 року.

В травні 2021 року нотаріус звертався до Пирятинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Луганській області щодо надання інформації стосовно недоотриманих страхових виплат ОСОБА_2 .

Як встановлено судом листами відповідачів повідомлено, що заборгованість по страховим виплатам перед ОСОБА_2 відсутня.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 не отримував страхові виплати з вересня 2018 року.

Також суд зазначає, що Пирятинським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області страхові виплати проводились ОСОБА_2 лише в межах певного періоду з липня 2016 року по серпень 2018 року, тобто в період дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

Як зазначалося вище, потерпілий ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Попаснянському районі Луганської області, правонаступником якого є Попаснянське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, яке знаходиться на підконтрольній українській владі території України.

Як зазначив відповідач 1 у своєму відзиві постановою Попаснянського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області №1217/755/755/27 від 10.02.2016, було припинено щомісячні страхові виплати з 01.02.2016 на підставі розпорядження КМУ від 07.11.2014 №1085-р зі змінами, яким селище Голубівка, де проживав ОСОБА_2 , віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Разом з тим, суд зазначає, що статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» такої підстави для припинення страхових виплат, яка зазначена відповідачем 1 у своєму відзиві на позовну заяву, не передбачено.

Окрім того, суд звертає увагу відповідача 1, що постанова КМУ 07.11.2014 №1085-р, не визначає порядок здійснення страхових виплат,

Також, постановами Кабінету Міністрів України № 531, 637 та 595 встановлено спеціальний порядок здійснення страхових виплат для осіб, які тимчасово переселилися з району проведення АТО, тобто особливості виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам.

Проте, суд зазначає, що вказані підзаконні акти не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Про необхідність соціального захисту осіб, які перебувають на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях ідеться і в Законі України від 18 січня 2018 року № 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» .

У статті 2 цього Закону передбачено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц, у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц, у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі № 418/2434/18.

Аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що ненадання особі, яка не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, та не звернення цієї особи до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території з заявою про нарахування виплат, так і скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, не є підставою для невиплати страхових платежів, оскільки таке право закріплене за особою положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (з 01 січня 2015 року в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІ).

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 12 травня 2021 року в справі № 243/9109/19, постанові від 19 травня 2019 року в справі № 243/8684/19-ц.

Потерпілий ОСОБА_2 перебував на постійному обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Попаснянському районі Луганської області та саме цим відділенням призначено страхові виплати потерпілому безстроково.

За таких обставин суд зазначає, що саме Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, зобов`язано було нараховувати та здійснювати страхові виплати ОСОБА_2 , зокрема й за спірний період.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що в даному випадку саме на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області покладено обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу щомісячних страхових виплат в порядку спадкування, після смерті його батька ОСОБА_2 за період з вересня 2018 року по листопад 2020 року, а тому щодо позовних вимог про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області вчинити вказані дії, суд дійшов висновку щодо відмови у їх задоволенні.

Отже, виходячи з системного аналізу наведених норм та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № від 06.09.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. Отже, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 454 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області, про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (ідентифікаційний код 41313100, місцезнаходження: 93411, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, будинок 16) виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , не отримані ним за життя страхові виплати за період 01 вересня 2018 року по 19 листопада 2020 року з урахуванням коригуючого коефіцієнту.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (ідентифікаційний код 41313100, місцезнаходження: 93411, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, будинок 16) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Шубочкіна