Справа № 128/3042/21
УХВАЛА

Іменем України

10 листопада 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану 08.11.2021,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла нова редакція позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підписана його представником адвокатом Могильдою Ю.В.

Одночасно з новою редакцією позовної заяви позивач подав заяву про забезпечення позову, тобто 08.11.2021, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, оглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Згідно з ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлюються у розмірі 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 гривні.

Так, позивачем не долучено до заяви про забезпечення позову документів, що підтверджують сплату судового збору, водночас у тексті заяви позивачем викладено клопотання про звільнення його від сплати судового збору, яке мотивовано тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Вивчивши клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, викладене в заяві про забезпечення позову, суд дійшов до такого висновку.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

В даному випадку предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Так, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що ним не укладалось жодних договорів з відповідачем ТОВ «ФК «Аланд». Суд зауважує, що у спірних правовідносинах (вчинення виконавчого напису нотаріусом) позивач не є споживачем послуг, а приватний нотаріус не був надавачем послуг для позивача. Відтак даний позов не може вважатися позовом на захист прав споживача в розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів», що виключає можливість розповсюдження встановленої ним пільги із сплати судового збору. Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у справі № 320/10834/18, ухвала від 27.05.2021.

Таким чином, враховуючи відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, згідно поданої ним заяви, судом не встановлено підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за даною заявою.

Оскільки до заяви про забезпечення позову не долучено документів, що підтверджують сплату судового збору в порядку та розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», суд дійшов висновку, що заявником не виконано вимоги ч. 5 ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам п. 2 ч. 1, ч. 5 ст. 151 ЦПК України, заяву слід повернути заявнику.

Керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити, що дана ухвала не перешкоджає повторному зверненню із заявою про забезпечення позову, що відповідає вимогам закону.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: