Ухвала

04 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 583/4895/20

провадження № 61-17383ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною представником ОСОБА_2 , на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року у справі за позовом Охтирської міської ради Сумської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2020 року Охтирська міська рада Сумської області (далі - Охтирська міська рада) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :12:017:0012, площею 0,2098 га без правовстановлюючих документів (договору оренди) за період з 01 липня 2017 року по 30 червня 2020 року в розмірі 328 306,43 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року, позов Охтирської міської ради задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Охтирської міської ради безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :12:017:0012 площею 0,2098 га без правовстановлюючих документів (договору оренди) за період з 01 липня 2017 року по 30 червня 2020 року в розмірі 328 306,43 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ціна позову у зазначеній справі становить 328 306,43 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною представником ОСОБА_2 , на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року у справі за позовом Охтирської міської ради Сумської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар