Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЄУН № 336/4250/21

пр. № 2/336/3327/2021

м. Запоріжжя 10 листопада 2021 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Палубінській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися.

У минулому судовому засіданні позивач наполіг на позові, за вказаними у ньому підставами, а відповідач заперечила на позов, вказуючи на те, що позивач створив їй перешкоди в користуванні спірним житлом.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2005 року позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується й копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

У вказаній квартирі окрім позивача зареєстровані його діти, а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , та колишня дружина позивача ОСОБА_2 - відповідач по справі.

З відповідачем позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з 31.03.2005 року, який рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2021 року розірваний.

Як зазначає позивач, з 08 січня 2020 року відповідачка залишила позивача та дітей і пішла з родини, в належній позивачу квартирі не проживає, у квартирі відсутні її особисті речі, комунальні платежі відповідач не сплачує.

Стаття 405 ЦК України визначає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Заперечуючи на позов, відповідач зазначала, що залишила житло через створення з боку позивача перешкод в його користуванні.

Натомість, відповідач на підтвердження існування вказаних перешкод не надала суду жодних доказів, обмежившись лише власними поясненнями.

У суду немає підстав не довіряти поясненням позивача про те, що з січня 2020 року до теперішнього часу відповідач не мешкає за вищевказаною адресою, що власне визнавалося й відповідачем, оскільки такі пояснення узгоджуються із дослідженим судом актом обстеження квартири від 29.05.2021 року. При цьому, поважних причин на залишення відповідачем спірного житла, судом встановлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп- не відомий) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін