Справа № 128/2018/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2021 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Шевчук Л.П.,
при секретарі судового засідання Ружицькій І.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -
ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.
У позовній заяві позивачкою викладено наступну позицію: 20.12.2002 вони із відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 18.12.2006 з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 200 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.04.2014 було змінено розмір аліментів та стягнуто із відповідача на її користь на утримання їх дитини аліменти в розмірі 1/4 частки всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.12.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Також із відповідача було стягнуто на її користь додаткові витрати в сумі 2138,70 грн., які були нею понесені на лікування дитини. Однак проблеми зі здоров`ям дитини лише погіршилися. Дитина потребувала та потребує лікування зору, плоскостопості та перебуває на лікуванні у ортодонта. Для належного лікування йому необхідно періодично проходити медичні комісії, медичне обстеження, обстежуватися у окуліста, купувати ліки, вітаміни, здавати відповідні аналізи. А це все платні послуги. Зокрема, 07.07.2020 син здав аналізи для вступу в навчальний заклад, за що сплачено 1185 грн., 18.02.2021 було придбано ліки на суму 361 грн. та вітаміни на суму 235 грн., 21.09.2020 розшифровка кардіограми на суму 370 грн., 21.09.2020 було придбано вітаміни на суму 96 грн. та 413 грн., 20.06.2020 консультація, огляд окуліста та придбання окулярів на суму 1190 грн., 06.02.2021 було придбано канцтовари для навчання на суму 413 грн. Син навчається у військовій академії в м. Одеса, приїжджає у відпуску, на що витрачаються кошти на залізничний транспорт, зокрема 26.07.2021 на суму 324,88 грн.. Також, нею було придбано сину в академію побутову хімію та засоби особистої гігієни на суму 862,11 грн. А всього за цей період нею було витрачено коштів на суму 5363,99 грн. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, всі витрати вона несе самостійно та її заробітної плати не вистачає, оскільки працює на посаді продавця-консультанта та отримує заробітну плату в розмірі 6000 грн. на місяць. З огляду на викладене просить стягнути із відповідача понесені нею додаткові витрати на дитину в сумі 5363,99 грн., а також стягнути із нього витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.
Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження сторонами не подано.
Позивачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Вдовцова Л.К. в судове засідання не з`явилися, представником позивачки подано до суду заяву, в якій вона позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просила його задоволити, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення суду в разі неявки відповідача в судове засідання (а.с. 47).
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки та її представника відповідно до ст. 211 ч. 3 ЦПК України, враховуючи що вони скористалася своїми процесуальними правами.
Заяв та клопотань не надходило.
Ухвалою суду від 13.08.2021 позовну заяву ОСОБА_3 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 32)
Ухвалою суду від 08.11.2021 постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце його проведення (а.с. 46), відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається.
З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу від 08.11.2021.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка як на підставу своїх позовних вимог вказала на наявне у неї право на отримання додаткових витрат на спільну із відповідачем дитину, тому вважає, що дані додаткові витрати на дитину мають бути стягнуті з відповідача в повному об`ємі.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивачки до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину.
Підставою позову є понесені позивачкою додаткові витрати на дитину відповідно до ст. 185 СК України.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 05.02.2007 розірвано та позивачкою змінено прізвище на ОСОБА_5 , відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу та копії свідоцтва про зміну імені позивачки (а.с. 13, 12).
Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 сторони є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.04.2014 у справі №127/29200/13-ц позов ОСОБА_3 задоволено. Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 18.12.2006 року. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , уродженця Вінницької області Калинівського району, с. Мізяків, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно, починаючи з 03.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 18.12.2006 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1097 грн. 00 коп. додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3-4).

Відповідно до копії рецепта на окуляри від 20.06.2021 дитині сторін ОСОБА_4 , за направленням на консультацію та лікування в «Подільський центр зору», рекомендовано постійно носити окуляри. А тому, згідно копії товарного чека від 20.06.2020 було придбано окуляри вартістю 900,00 грн. та лінзи вартістю 280,00 грн. (а.с. 8)

Відповідно до довідки Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 01.06.2021 за вих. №1342 (а.с. 14) позивачка ОСОБА_3 зареєстрвоана за адресою: АДРЕСА_2 , разом із нею зареєстровані: син ОСОБА_7 , 2008 року народження, син ОСОБА_8 , 2017 року народження, син ОСОБА_4 , 2003 року народження.

Згідно довідки Військової академії м. Одеса Міністерства Оборони України №1/55/926 від 29.05.2021 (а.с. 17) ОСОБА_4 перебуває на одному із видів військової служби, а саме навчанні та навчається на 1-му курсі денної форми навчання Військової академії м. Одеси з 18 серпня 2020 року та він із 18 серпня 2020 року знаходиться на утриманні за рахунок державних коштів на видах забезпечення за курсантськими нормами, як: грошове, продовольче, речове, медичне, квартино-експлуатаційне та оплата транспортних послуг. Термін навчання чотири роки по 2024 рік.

Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Вказані докази не оспорені стороною відповідача, а тому в суду немає підстав для їх відхилення.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами,судом не встановлено.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

При цьому позивачка повинна довести їх необхідність. Оскільки позивачка зазначила про здійснення нею додаткових витрат, то саме вона має надати відповідні докази необхідності таких додаткових витрат.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, дитина сторні ОСОБА_4 має вади зору, йому рекомендовано постійне носіння окулярів. Із цього приводу позивачкою самостійно понесено відповідні витрати. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача половину суми понесених позивачем витрат на придбання окулярів та лінз для дитини, що підтверджується відповідними довідками та квитанціями, і що не оспорено відповідачем.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені права позивача щодо його участі у додаткових витратах на утримання його дитини.

В судовому засіданні також встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.04.2014 із відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.12.2013 і до досягнення дитиною ОСОБА_4 повноліття.

Дитина сторін ОСОБА_4 з 18 серпня 2020 року навчається на денній формі навчання у Військовій академії м. Одеса за рахунок державних коштів на видах забезпечення за курсантськими нормами, як: грошове, продовольче, речове, медичне, квартино-експлуатаційне та оплата транспортних послуг.

При цьому суд не може взяти до уваги надані позивачкою копії квитанції про купівлю дизельного пального на суму 1200,18 грн. від 01.07.2021 (а.с. 6), оскільки придбання даного товару не обгрунтовано в позовній заяві про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Також суд не може взяти до уваги в якості доказів понесених позивачкою додаткових витрат на утримання дитини копії квитанцій, що знаходяться на а.с. 7, оскільки частина із них є неналежної якості, тобто неможливо визначити який товар купувався. А із тих копій квитанцій, які є читабельними, не вбачається хто їх купував, для кого. Доказів того, що дані медичні препарати були призначені лікарями дитині сторін ОСОБА_4 , позивачкою не надано суду.

Щодо вимоги позивачки про стягнення понесених нею витрат на купівлю для сина засобів гігієни в сумі 862,11 грн., купівлю канцтоварів на суму 413,00 грн. та купівлю квитка на залізничний транспорт, то суд зазначає, що дані витрати було здійснено в той період коли дитина сторін вже навчалася у Військовій академії м. Одеса та перебувла на повному державному утриманні. Тобто, позивачкою не доведено необхідності купівлі даних товарів та послуг.

Також суд не може взяти до уваги копію рахунку №СФ-434141 від 16.07.2020 (а.с. 9), відповідно до якого ОСОБА_4 пройшов медичне обстеження у Приватному медичному підприємстві «Центр-В», вартість якого склала 1185,00 грн., оскільки проходження медичного обстеження саме у цьому приватному медичному підприємстві було обрано позивачкою самостійно, без погодження із батьком дитини.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачкою частково доведено її позовні вимоги та з урахуванням положень ст. 185 СК України із відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню половина понесених позивачкою додаткових витрат на дитину в розмірі 590,00 грн. Щодо інших витрат позивачки, то суд дійшов висновку, що позивачкою не доведено її позовні вимоги, оскільки частина витрат, які були здійснені нею до 18 серпня 2020 року повинні покриватися за рахунок доходу позивачки та аліментів, які сплачуються відповідачем на утримання неповнолітньої дитини, а щодо витрат здійснених після 18 серпня 2020 року, то їх доцільність позивачкою не доведено, оскільки дитина сторін перебуває на повному державному утриманні у звязку із навчанням у Військовій академії м. Одеса.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору у розмірі, що визначений станом на день подання позову до суду, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Щодо вимоги позивачки про стягнення із відповідача понесених нею витрат на правову допомогу в розмірі 3000,0 грн., то оскільки позов підлягає частково задоволенню, відповідно до розміру задоволених позовних вимог із відповідача на користь позивачки слід стягнути 330,00 грн.

Керуючись статтями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 180, 181, 183, 185, 193, 198, 199 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 206, 223, 259, 263-265, суд -

у х в а л и в :

Позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 590 (п`ятсот дев`яносто) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 330 (триста тридцять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 908 (девятсот вісім) гривень судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_3 .

Суддя Л.П. Шевчук