Справа № 135/1066/21
Провадження № 2/135/306/21
РІШЕННЯ

іменем України

21.10.2021 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Міронової Ю.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради, про визначення місця проживання дитини. В позовній заяві зазначила, що вона з 30.08.2018 проживала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .. На даний час шлюб розірвано. У них із відповідачем є спільна дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між ними виникають спори щодо місця проживання дитини. ОСОБА_2 вчиняє психологічне насильство щодо неї та самовільно змінює місце проживання дитини, внаслідок чого страждає від цього малолітня дочка ОСОБА_3 .. Вона та дитина мають постійне місце проживання, що відповідає інтересам дитини, є всі необхідні умови для її проживання. З самого народження дитини лише вона займається її вихованням, навчанням та доглядом. Просила суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 разом із нею.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, не заперечує проти проживання дитини з матір?ю, просить суд прийняти рішення без його участі.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Ладижинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Отже, статтями 141, 155 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі статтею 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до статті 161 СК, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що вбачається з копії рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.12.2019.

Малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживає разом із матірю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями довідок про реєстрацію місця проживання особи №23-15-860 від 13.03.2020 та №23-15-2084 від 06.09.2021.

З копій довідок наданих дошкільним навчальним закладом №2 «Казка» та КП «Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Ладижинської міської ради вбачається, що вихованням та лікуванням дитини ОСОБА_3 займається мати ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини суд виходить із інтересів малолітньої дитини, враховує ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, те, що дитина протягом тривалого часу проживає з матір`ю у звичній для неї обстановці, що сприяє її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Також, враховано відсутність заперечень з боку відповідача про визначення місця проживання дитини з матір`ю, що в своїй сукупності є підставою для визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не позбавляє відповідача можливості приймати участь у вихованні дитини.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про визначення місця проживання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язанні з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тому, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 454 грн судового збору. А також повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме - 454 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 24, 105, 110,112 СК України, ст. ст.12, 81, 83, 89, 141, 247, 258-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) разом із матір`ю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 454 грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 20.09.2021, а саме - 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя