Провадження № 4-с/752/206/21
У Х В А Л А

іменем України

09 вересня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І. та головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцької Є.В., заінтересована особа: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, стягувач: ОСОБА_2 ,-

встановив:

у червні 2021 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І. та головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцької Є.В., заінтересована особа: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, стягувач: ОСОБА_2 , в якій останній просив суд:

- визнати незаконною постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Кінві Лазаревої А.І. від 06.06.2019 року ВП № 7097041 про накладеним на ОСОБА_1 штрафу за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 50 % від суми боргу в розмірі 97 334,81 грн., та скасувати її.

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцької Є.В. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.05.2021 року № 7097041 по заборгованості ОСОБА_1 по аліментам на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 154 383,55 грн. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 24.05.2021 року № 7097041 скасувати як незаконний;

- зобов`язати Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавицькую С.В. здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виконавчому провадженні № 7097041, починаючи з 06.02.2008 року по 24.05.2021 року відповідно до вимог законодавства України.

В обґрунтування скарги зазначив про те, що відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2003 року він повинен сплачувати на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15.10.2003 року.

Виконавчий лист № 2-4601 за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2003 року був виданий 03.12.2003 року, за яким постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Бережної О.О. від 16.03.2007 року було відкрито виконавче провадження № 7097041.

Виконавче провадження № 7097041, яке було відкрито 16.03.2007 року, завершено 28.08.2009 року на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Бережної О.О. про повернення виконавчого документа від 28.08.2009 року. Постанова мотивована тим, що на виконанні у відділі знаходиться аналогічний виконавчий документ.

Згідно довідки Голосіївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 07.03.2018 року, виконавче провадження № 7097041 завершено 28.08.2009 року, про що також зазначено в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2018 року у справі № 752/8407/18 та в постанові в.о. начальника Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кенюк Л.В. про перевірку матеріалів виконавчого провадження від 10.05.2019 року.

Постановою в.о. начальника Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кенюк Л.В. від 10.05.2019 року про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 7097041 дії державного виконавця Бережної О.О. щодо завершення виконавчого провадження № 7097041 визнано такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, та постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І. від 10.05.2019 року відновлено матеріали виконавчого провадження № 7097041 з примусового виконання виконавчого листа № № 2-4601 за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2003 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15.10.2003 року.

Зазначив, що з 28.08.2009 року по 09.05.2019 року примусове стягнення аліментів з нього не проводилось.

Однак, матеріали відновленого виконавчого провадження № 7097041 містять довідку-розрахунок заборгованості від 16.02.2017 року ДВ/10 (вих. № 2544), державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кондратюка Я.А., відповідно до якої його заборгованість по сплаті аліментів складає 130 036,45 грн.

При цьому, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів в довідці-розрахунку заборгованості від 16.02.2017 року ДВ/10 (вих. № 2544) зроблено із вказівкою (майже за весь період надання довідки) на те, що відомості про сплату аліментів відсутні, проте, не вказано, в якому виконавчому провадженні здійснюються дії державного виконавця щодо проведення розрахунку заборгованості по аліментам, при тому, що виконавче провадження № 7097041 станом на 16.02.2017 року було завершено 28.08.2009 року, а судовим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02.07.2018 року у справі № 752/8407/18 встановлено, що станом на 07.03.2018 року виконавчий лист про стягнення з нього аліментів для повторного виконання до відділу ДВС не надходив.

Також, вказав, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 29.05.2019 року № 7097041/10 (вих. № 39699), складеного старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревою А.І., загальна сума заборгованості зі сплати аліментів, з урахуванням сум сплачених аліментів, складає 194 669,62 грн. Разом з вказаним розрахунком заборгованості від 29.05.2019 року з аліментів, він також отримав постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І. від 06.06.2019 року, про накладення на нього штрафу у розмірі 50% від суми боргу, що склало 97 334,81 грн.

Вказав, що станом на 01.10.2019 року старшим державним виконавцем Голосіївського РВДВС м. Київ ГТУІО у м. Києві Лазаревою А.І. за його заявою від 16.10.2019 року підготовлено новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 23.10.2019 року, відповідно до якої заборгованість по сплаті аліментів склала 177 630,36 грн., а відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.05.2021 року № 7097041, складеного головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцькою Є.В., загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на 24.05.2021 року вже становить 154 383,55 грн.

Однак, вважав, що довідка-розрахунок заборгованості державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кондратюк Я.А. від 16.02.2017 року ДВ/10 (вих. № 2544), відповідно до якої його заборгованість по сплаті аліментів складає 130 036,45 грн., розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 29.05.2019 року № 7097041/10 (вих. № 39699), розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 23.10.2019 року № 7097041/10 (вих. № 65687), що складені старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревою А.І., суми заборгованості зі сплати аліментів згідно яких з урахуванням сплачених аліментів складає 194 669, 62 грн. та 177 630,36 грн. відповідно, та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 24.05.2021 року № 7097041, складений головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцькою Є.В., про загальний розмір заборгованості станом на 24.05.2021 року у розмірі 154 383,55 грн., зроблено неправильно, оскільки всі вказані розрахунки зроблено з порушенням законодавства, а тому розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 24.05.2021 року № 7097041, зроблений на підставі попередніх розрахунків головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцькою Є.В. про загальний розмір заборгованості станом на 24.05.2021 року у розмірі 154 383,55 грн., має бути скасований як незаконний.

Крім того, зазначив, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 24.05.2021 року № 7097041 зроблено неправильно і за період з 10.2019 року по 04.2021 року, оскільки він офіційно працює з 09.2019 року, однак, заборгованість за 10.2019 року розраховано відповідно до середньостатистичної заробітної плати по м. Києву за жовтень 2019 року, незважаючи на те, що він своєчасно повідомив державну виконавчу службу про те, що влаштувався на роботу, докази чого містяться в матеріалах виконавчого провадження.

Також вказав, що за грудень 2020 року з нього стягнуто аліментів розмірі 5 232,50 грн., в той час як головним державним виконавцем Удавіцькою Є.В. у розрахунку вказано про стягнення лише 3 474,06 грн.

Тому, вважав, що розрахунки заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кондратюк Я.А. від 16.02.2017 року, старшого державного виконавця Лазаревої А.І. від 29.05.2019 року та від 23.10.2019 року, Головного державного виконання Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Удавінької С.В. є неправильними та не відповідають чинному законодавству щодо порядку стягнення аліментів (та законодавству, що діяло на момент проведення рахунків заборгованості), заборгованість виникла не з його вини, примусове стягнення не здійснювалось внаслідок неправомірних дій державного виконавця Бережної О.О., відповідно і штраф за прострочення стати аліментів не може бути застосовано, оскільки він нараховується лише за наявності вини боржника при примусовому стягненні аліментів.

Крім того, вважав, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 29.05.2019 року № 7097041/10 (вих. № 39699), відповідно до якого його заборгованість по сплаті аліментів складає 194 669, 62 грн. також зроблено неправильно, оскільки не зроблено розрахунок заборгованості та не підтверджено жодними документами за період з лютого 2008 року по лютий 2017 року, а лише зазначено, що заборгованість станом на 16.02.2017 року складає 130 036,45 грн.; не враховано, що виконавче провадження № 7097041 було завершено 28.08.2009 року та згодом втрачене, а відновлене лише 10.05.2019 року, і, відповідно, відсутня будь-яка інформація щодо примусового стягнення з нього аліментів (які суми сплачував боржник) за попередні роки, коли саме він працював та мав дохід тощо; розрахунок не містить відомостей про перевірку часткової оплати та виконання рішення боржником; не взято до уваги, що він у період з січня 2009 року по грудень 2016 року здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, та старшим державним виконавцем Лазаревою А.І. не вчинено відповідних дій для з`ясування у органів фіскальної служби його доходу за період з січня 2009 року по 31.12.2016 року, що виключає можливість правильного розрахунку його доходу за вказаний період, натомість нараховано аліменти у розмірі 1/4 частини середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості.

Також зазначив, що станом на 01.10.2019 року старшим державним виконавцем Голосіївського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Лазаревою А.І. за його заявою від 16.10.2019 року було підготовлено новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого заборгованість по сплаті аліментів склала 177 630, 36 грн. (розрахунок від 23.10.2019 року № 7097041/10), однак, і цей розрахунок зроблено з порушенням чинного законодавства, оскільки старшим державним виконавцем Лазаревою А.І. зроблено нарахування аліментів виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, за період з січня 2008 року по березень 2008 року, не взявши до уваги той факт, що він працював в цей період, про що є відмітки в трудовій книжці, і за період з січня 2009 року по грудень 2016 року, коли він був фізичною собою-підприємцем, хоча державний виконавець повинен відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» керуватися засадами виконавчого провадження, і, зокрема принципами верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності і не міг застосовувати норми ч. 2 ст. 195 СК України про те, що до заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або с фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати, оскільки вказана норма закону була прийнята в такій редакції лише 17.05.2017 року і набрала чинності 08.07.2017 року, а тому не могла бути застосована до правовідносин, що виникли до набрання нею чинності, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність. Зазначив, що державний виконавець мав керуватись постановою Кабінету Міністрів України від 26.02. 1993 р. № 146, якою затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, згідно п.п. 16 п. 1 якого утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Пунктом 13 Переліку передбачено, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Відповідно, нарахування з нього аліментів в період здійснення ним підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування, зокрема в період з січня 2009 року по грудень 2016 рік, не може здійснюватися з розрахунку середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Також, вказав, що старшим державним виконавцем Лазаревою А.І. також не встановлено фактів вчинення ним умисних дій по приховуванню своїх доходів, а також ухилення від сплати аліментів. Напроти, він неодноразово звертався до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві з проханням здійснити перерахунок розміру заборгованості по сплаті аліментів та надати інформацію, куди саме перераховувати грошові кошти. Після того, як на адресу ДВС та його адресу надійшла заява стягувача із вказівкою адреси, куди необхідно направляти аліменти, то з 12.02.2018 року він почав регулярно сплачувати аліменти, і підтвердженням цього є квитанції про їх сплату та розписки стягувача за 2018 рік.

Зауважив, що він категорично не погоджується з порядком розрахунку та розміром заборгованості зі сплати аліментів, сумою застосованих штрафних санкцій, оскільки їх розраховано з порушенням вимог СК України, з порушенням ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у невідповідності до судового рішення, через що його безпідставно та незаконно піддано штрафу.

Тому, вважав, що дії державного виконавця по розрахунку заборгованості є неправомірними, а розрахунок і постанова про накладення штрафу - незаконними, через що підлягають скасуванню.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.08.2021 року прийнято до розгляду скаргу та призначено розгляд на 09.09.2021 року.

Учасники справи, котрі в установленому порядку повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяви по суті скарги не подали.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступне.

27.10.2003 року Голосіївським районним судом м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було ухвалено судове рішення, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі, присуджено до стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини та судові витрати у справі.

Виконавчий лист № 2-4601 від 27.10.2006 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 16.03.2007 року був пред`явлений до виконання у Голосіївський районний відділ ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

28.08.2009 року виконавче провадження № 7097041 було завершено.

Ухвалою суду від 27.01.2009 року було видано дублікат виконавчого листа, за яким постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження № 7097041.

Станом на 07.03.2018 року виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_1 для повторного виконання до Відділу ДВС не надходив, останнє відсутнє.

Вказані обставини встановлені ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2018 року, котра набрала законної сили в установленому порядку, через що в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають, якою було задоволено заяву головного державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ткачової К.В. та видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2003 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів (а.с. 93-95).

Постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазаревої А.І. про відновлення виконавчого провадження від 10.05.2019 року при розгляді заяви: постановою про перевірку матеріалів виконавчого провадження від 10.05.2019 року зобов`язано відновити виконавче провадження, на підставі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-4601 від 27.10.2006 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (а.с. 92).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості № 2544 від 17.02.2017 року, складеної державним виконавцем Кондратюк Я.А., враховуючи відсутність відомостей про сплату аліментів за період з 06.02.2008 року по 16.02.2017 року, заборгованість становить 130 036,45 грн. (134 836,45 грн. - 4 800,00 грн. (1 000,00 грн. - лютий 2009 року; 1 000,00 грн. - липень 2009 року; 800,00 грн. - лютий 2012 року; 2 000,00 грн. - грудень 2012 року) (а.с. 96-99).

Згідно розрахунку заборгованості № 7097041/10, складеного старшим державним виконавцем Лазаревою А.І. відповідно до п. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3 ст. 195 СК України, станом на 29.05.2019 року заборгованість по аліментам становить 194 669,62 грн (а.с. 100-101).

Згідно розрахунку заборгованості вих. 65687 від 23.10.2019 року № 7097041/10, складеного старшим державним виконавцем Лазаревою А.І. відповідно до п. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3 ст. 195 СК України, станом на 01.10.2019 року заборгованість по аліментам становить 177 630,36 грн. (а.с. 102-106).

Згідно розрахунку заборгованості від 24.05.2021 року № 7097041, складеного головним державним виконавцем Удавицькою Є.В., відповідно до розрахунку заборгованості від 23.10.2019 року остання станом на 01.10.2019 року складала 177 630,36 грн., тому загальний розмір заборгованості станом на 24.05.2021 року складає 154 383,55 грн. Заборгованість розрахована відповідно до середньостатистичної заробітної плати по м. Києву за жовтень 2019 року та згідно довідки про отримання доходів від Управління освіти Голосіївського району за період з 11.2019 року по 21.05.2021 року (а.с. 107).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, необхідно розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 451 ЦПК України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Закону № 1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом.

Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (ч. 3 ст. 71 Закону № 1404-VIII).

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. ч. 1, 3 ст. 195 СК України).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 71 Закону 1404-VIII виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача.

У п. 4 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 зазначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 СК України.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України).

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 71 Закону 1404-VIII).

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів визначається процесуальним законом.

ЦПК України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 201/10329/16-ц, провадження № 14-496цс19.

Судом встановлено, що заявник із розрахунком заборгованості, здійсненим головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцькою Є.В., не погоджується, оскільки вважає, що в основу останнього покладені попередні розрахунки заборгованості, котрі є незаконними, ще й здійсненими у період, примусове стягнення аліментів з нього не проводилось, оскільки було завершено.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону № 1404-VIII виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

З огляду на викладене суд надходить до висновку про те, що з моменту завершення виконавчого провадження не припиняється можливість пред`явлення до виконання повернутого раніше виконавчого документа за відсутності сплати боржником аліментів на утримання дитини згідно із судовим рішенням, тим паче, що у даному випадку, як вбачається, двічі видавався дублікат виконавчого листа, а саме виконавче провадження було відновлено через неправомірність дій державного виконавця по його завершенню.

Судом встановлено, що предметом поданої скарги є визнання неправомірними дій державного виконавця ВДВС у частині нарахування аліментів за минулий час, однак, суд надходить до висновку, що здійснюючи розрахунок заборгованості боржника зі сплати аліментів, починаючи з 2008 року, державний виконавець діяв у межах повноважень, наданих йому законом, та на підставі наявних в матеріалах виконавчого провадження доказів.

Незгода боржника зі здійсненим державним виконавцем розрахунком заборгованості за аліментами є підставою для його звернення до державного виконавця із заявою про здійснення перерахунку заборгованості, чи з позовом до суду, а не підставою для визнання дій державного виконавця неправомірними.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 359/10588/15-ц, провадження № 61-3735св19.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості від 24.05.2021 року № 7097041, складеного головним державним виконавцем Удавіцькою Є.В., відповідно до розрахунку заборгованості від 23.10.2019 року остання станом на 01.10.2019 року складала 177 630,36 грн., тому загальний розмір заборгованості станом на 24.05.2021 року складає 154 383,55 грн. Заборгованість розрахована відповідно до середньостатистичної заробітної плати по м. Києву за жовтень 2019 року та згідно довідки про отримання доходів від Управління освіти Голосіївського району помісячно за період з 11.2019 року по 21.05.2021 року, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розрахунок заборгованості вих. 65687 від 23.10.2019 року № 7097041/10, складений старшим державним виконавцем Лазаревою А.І. відповідно до п. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3 ст. 195 СК України, згідно якого станом на 01.10.2019 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам становить 177 630,36 грн., проведений також помісячно, що також відповідає вимогам ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», й до того ж, з матеріалів справи вбачається, що розмір заборгованості по аліментам, визначений старшим державним виконавцем Лазаревою А.І., зокрема, ОСОБА_1 не оскаржувався і не є предметом розгляду даної скарги.

Щодо непогодження заявника із механізмом обчислення головним державним виконавцем Удавіцькою Є.В. заборгованості за аліментами, то суд надходить до висновку про те, що заборгованість правильно нарахована помісячно з жовтня 2019 року, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості і з урахуванням даних про отримані доходи ОСОБА_1 , котрий з згідно наказу від 02.09.2019 року № 193-К з 04.09.2019 року прийнятий на роботу двірника ДНЗ № 198, від Управління освіти Голосіївського району за період з 11.2019 року по 21.05.2021 року, оскільки ОСОБА_1 не мав офіційного заробітку до працевлаштування. Всі здійснені платником аліментів платежі враховані державним виконавцем у розрахунку заборгованості, що заявником ОСОБА_1 не спростовано доказами в розрізі положень ст. ст. 76-80 ЦПК України.

Посилання заявника на те, що розрахунок головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцькою Є.В. про загальний розмір заборгованості станом на 24.05.2021 року у розмірі 154 383,55 грн. є незаконним, оскільки зроблений на підставі попередніх неправильних розрахунків, котрі зроблено з порушенням законодавства, судом оцінюються критично з огляду на їх доведеність належними та допустимими доказами. Відомості про те, розрахунок заборгованості по аліментам, визначений старшим державним виконавцем Лазаревою А.І., не відповідає вимогам закону, також в матеріалах справи відсутні.

Твердження заявника про неврахування головним державним виконавцем Удавіцькою Є.В. того, що в період з січня 2009 року по грудень 2016 року він здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування й в період з березня 2008 року по листопад 2008 року офіційно працював, заявником не доведено доказами в розрізі положень ст. ст. 76-80 ЦПК України.

Щодо посилання заявника на покладення головним державним виконавцем Удавіцькою Є.В. в основу здійсненого нею розрахунку, розрахунку, здійсненого старшим державним виконавцем Лазаревою А.І., котрий не відповідає вимогам Закону «Про виконавче провадження» та СК України, чинних на момент проведення помісячних розрахунків, то останні також не заслуговують на увагу суду.

Доказів на підтвердження зворотного заявником не надано, до того ж, останній, реалізуючи на власний розсуд свої права, визначені ст. 43 ЦПК України щодо подання доказів, заяв та клопотань тощо, в обґрунтування даної своєї позиції порядком витребування доказів, який передбачений правилами ст. 84 ЦПК України, не скористався та не витребував у встановленому законом порядку доказів, необхідних йому для обґрунтування останньої.

За вказаних обставин суд не має підстав для визнання неправомірності дій головного державного виконавця Удавіцької Є.В. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.05.2021 року № 7097041, визначення розміру заборгованості, а, як наслідок, і скасування вказаного розрахунку як незаконного.

Крім того, ОСОБА_1 не довів належними, допустимими та достатніми доказами те, що з його боку не було вчинено жодних дій, спрямованих на ухилення від сплати аліментів, а не проведення сплати мало місце лише за вини стягувача, що сплата аліментів на утримання дитини за період з 2008 року була здійснена в іншому розмірі, ніж здійснено виконавчою службою, та що було повідомлено державного виконавця про отримуванні ним доходи.

Доводи скарги не свідчать про незаконність дій державного виконавця та не спростовують правомірність складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За вказаних обставин суд не має підстав для визнання неправомірними дій головного державного виконавця Удавіцької Є.В. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.05.2021 року № 7097041 та щодо визначення розміру заборгованості, а, як наслідок, і скасування вказаного розрахунку як незаконного.

Решта вимог ОСОБА_1 , а саме: про визнання незаконною постанови старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Кінві Лазаревої А.І. від 06.06.2019 року ВП № 7097041 про накладеним на ОСОБА_1 штрафу за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 50 % від суми боргу в розмірі 97 334,81 грн., та її скасування, також задоволенню не підлягає з огляду на те, що матеріали скарги не містять даних про винесення державним виконавцем такої постанови, й до того ж обґрунтовуються заявником виключно невірним механізмом обчислення в нього заборгованості за аліментам.

На порушення державним виконавцем Закону України «Про виконавче провадження» під час вчинення дій та прийняття рішень, які оскаржуються, боржник не посилається.

Наявність заборгованості ОСОБА_1 під час розгляду даної скарги не спростована.

Враховуючи наведене, принцип диспозитивності цивільного судочинства, розглядаючи скаргу в межах доводів та вимог заявника, суд не знаходить підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

постановив:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І. та головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцької Є.В., заінтересована особа: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, стягувач: ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Хоменко