ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1742/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/539/21 Категорія: 311000000 Єщенко О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Єльцова В.О., Василенко Л.І.

За участю секретаря Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Акціонерне товариство «Укрпошта»;

особа, яка подає апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2021 року, постановлене під головуванням судді Єщенко О.І. в залі № 5 Уманського міськрайонного суду Черкаської області 30.07.2021 року, о 13 год. 20 хв., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про поновлення на роботі, -

в с т а н о в и в :

01.02.2021 року ОСОБА_1 звернулась в суду з позовом до Черкаської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» про поновлення на роботі.

Позивач ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати наказ Черкаської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» № 315-к від 21 січня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади листоноші першого класу відділення поштового зв`язку Умань-1 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Поновити ОСОБА_1 , на посаді листоноші першого класу центрального відділення поштового зв`язку Умань 1 центру поштового зв`язку № 8 на дільниці № 9, на якій вона працювала до свого звільнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що наказом Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» № 645-к від 20.02.2020 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду листоноші 1 класу центрального регіонального відділення поштового зв?язку Умань-1 центру поштового зв?язку № 8, де працювала до 22.01.2021 року та перебувала з цим підприємством у трудових відносинах.

Наказом Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» № 315-к від 21.01.2021 року ОСОБА_1 була звільнена з описаної вище посади за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Позивач ОСОБА_1 вважає своє звільнення незаконним та таким, що порушує її конституційне право на працю.

Як на підставу її звільнення із займаної посади, відповідач в оскаржуваному наказі від 21.01.2021 року вказує на систематичне невиконання нею обов`язків, покладених трудовим

договором, причому без поважних причин, та посилається при цьому, на копію наказу «Про накладення дисциплінарного стягнення» № 969-к від 16.03.2020 року, копію наказу «Про накладення дисциплінарного стягнення» № 3805-к від 11.09.2020 року, копію наказу «Про накладення дисциплінарного стягнення» № 5907-к від 24.12.2020 року та протокол профспілкової організації ЦПЗ № 8 м. Умані від 15.01.2021 року № 4, без вказівки на фактичні обставини, в яких проявилось «порушення» нею трудової дисципліни.

Як ОСОБА_1 пояснив начальник ВПЗ Умані-1 ОСОБА_2 , порушення нею трудової дисципліни полягає в тому, що нею ніби то належним чином не доставляються мешканцям будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 рахунки за спожиту електроенергію.

ОСОБА_1 не погоджується з такими посилання роботодавця, вказуючи, що по-перше, її роботодавцем не було доведено до її відому посадову інструкцію листоноші, а по-друге, про існування накладеного на неї стягнення у вигляді догани згідно з наказом «Про накладення дисциплінарного стягнення» № 3805-к від 11.09.2020 вона дізналась вже із змісту наказу про звільнення ОСОБА_1 .

Накладення на ОСОБА_1 вказаного дисциплінарного стягнення до її відому не доводилось, що позбавило позивача права на оскарження наказу.

Позивач вважає, що нею належним чином виконувались обов`язки, покладені трудовим договором, з огляду на наступне. Під`їзди мешканців будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 обладнані домофонами, а поштові скриньки, які до речі, знаходяться в неналежному стані, оскільки не на всіх міститься нумерація квартир, розміщені всередині під`їздів. ОСОБА_1 вказує, оскільки її роботодавець не забезпечив ключами від під`їздів, то вона з об`єктивних причин не завжди може потрапити до під`їздів зазначених будинків, щоб в свою чергу, доставити кореспонденцію. Крім того, до поштових установок в цих під`їздах, де знаходяться скриньки, потрібен окремий ключ, якого у неї немає, що унеможливлює доступ ОСОБА_1 до останніх. У таких умовах позивач завжди намагалась дзвонити мешканцям будинку для того, щоб останні відчинили їй двері під`їзду, щоб потрапити в під`їзд та доставити поштову кореспонденцію, однак не завжди їй відчиняють двері.

ОСОБА_1 зазначає, що неодноразово повідомляла про ці факти своєму безпосередньому начальнику ОСОБА_2 в усній формі, та просила забезпечити її ключами від домофонів, не розуміючись на всіх юридичних тонкощах щодо письмового оформлення таких звернень, але всі її звернення залишались без реагування.

Вже після притягнення її до дисциплінарної відповідальності та консультацій з юристом ОСОБА_1 почала фіксувати неможливість виконувати свої трудові обов`язки в службових записках на ім?я свого начальника ОСОБА_2 , зокрема: в службових записках від 04.01.2021, 08.01.2021, 12.01.2021, 13.01.2021, 15.01.2021, 20.01.2021 та 21.01.2021 року.

Незважаючи на вказані обставини, наказом Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» № 315-к від 21.01.2021 року ОСОБА_1 була звільнена із займаної посади ніби то за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку у відповідності п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Через не доведення до відому ОСОБА_1 посадової інструкції та через наявність об`єктивних поважних причин, через які вона не могла належним чином виконувати свої трудові обов`язки, позивач вважає своє звільнення незаконним.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про поновлення на роботі - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник вказує, що оскаржуване рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню через його необгрунтованість, зумовлену неповнотою встановлення обставин, які мають значення для справи, через неправильність дослідження і оцінки поданих сторонами доказів, через не відповідповідність висновків суду обставинам справи, а також через неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2021 року у цивільній справі № 705/539/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ Черкаської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» № 315-к від 21 січня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади листоноші першого класу відділення поштового зв`язку Умань-1 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Поновити ОСОБА_1 на посаді листоноші першого класу центрального відділення поштового зв`язку Умань 1 центру поштового зв`язку № 8 на дільниці № 9, на якій вона працювала до свого звільнення.

10 вересня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника АТ «Укрпошта» - директора Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» - О. Марченко надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначається, що апеляційна скарга є необґрунтованою, вимоги, викладені в ній не відповідають чинному законодавству.

Представник відповідача вказує у відзиві, що письмова пояснююча записка від 18.05.2020 року, що містить підпис позивача ОСОБА_1 є доказом того, що позивачу були роз`яснені її трудові права і обов`язки, зокрема, вказано про відповідальність.

В обґрунтування доводів відзиву також зазначається, що з боку позивача мало місце неодноразове систематичне неналежне виконання трудових обов`язків, до позивача були застосовані заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани, однак після цього позивачем знову неодноразово було допущено порушення трудової дисципліни.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження того, що накази про її притягнення до дисциплінарної відповідальності, які послугували її звільненню, винесені з порушенням вимог чинного законодавства України.

Представник відповідача вважає, судом першої інстанції всебічно розглянуто та досліджено матеріали справи, винесено законне та обґрунтоване рішення.

У відзиві представник відповідача директор Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» О. Марченко просить відмовити скаржнику у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повісток про вручення, які містяться в матеріалах справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, які з?явилися в судове засідання вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог позивача, вказавши, що згідно матеріалів справи наявний факт неналежного виконання трудових обов`язків позивачем без поважних причин, зокрема, службовою запискою від 12.03.2020 року, зверненням мешканців будинку від 17.12.2020 року, а також твердженнями самого позивача у пояснюючій записці від 19.08.2021 року щодо залишення рахунків на поштових ящиках, а також те, що «доставка даних рахунків не входе в обов`язок листоноші, тобто дана робота позивачу не оплачується. Для доставки рахунків в поштові скриньки абонентів мені бракує часу, зазначила сама позивач.

Суд встановлено, що підтверджується матеріалами справи те, що до позивача 22.01.2021 року було тричі застосовані дисциплінарне стягнення у вигляді догани та з дня накладення таких стягнень до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Накази відповідача про оголошення доган не оскаржувалися позивачем і не втратили юридичної сили на день звільнення ОСОБА_1 . Інших вимог позивачем не заявлено, тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про поновлення на роботі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції наказом № 645-к від 20.02.2020 року Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» ОСОБА_1 прийнята на роботу листоношею 1 класу центрального відділення поштового зв`язку Умань-1 центру поштового зв`язку № 8, що підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_1 .

На підставі службової записки територіального менеджера штату розвитку мережі ОСОБА_3 від 12.03.2020 року, доповідної записки заступника начальника ЦВПЗ Умань-1 Каша І.А. від 12.03.2020 року, акту фіксації відмови від надання пояснень від 12.03.2020 року Черкаською дирекцією AT «Укрпошта» було винесено наказ № 969-к від 16.03.2020 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» та оголошено догану листоноші 1 класу ОСОБА_1 , про що вона була ознайомлена під підпис 17.03.2020 року.

На підставі наказів Черкаської дирекції № 3473 від 11.12.2019 року «Про впровадження нової моделі управління мережею відділень поштового зв`язку філій AT «Укрпошта» № 3559 від 26.12.2019 року «Про проведення реорганізації центру поштового зв`язку № 8 Черкаської дирекції AT «Укрпошта» проведено з 01.04.2020 року реорганізацію Центральних відділень поштового зв`язку Черкаської дирекції, в тому числі Умань-1 шляхом переведення їх у відділення поштового зв`язку.

Відповідно до акту від 18.05.2020 року листоноша ВПЗ Умань-1 ОСОБА_1 у присутності комісії була ознайомлена з посадовою інструкцією листоноші відділення поштового зв`язку, яка затверджена наказом Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» від 07.05.2019 року № 998.

Від підпису про ознайомлення з посадовою інструкцією ОСОБА_1 відмовилась.

У пояснювальній записці від 18.05.2021 року ОСОБА_1 повідомила начальника ВЗП Умань-1, що відмовляється підписувати посадову інструкцію листоноші з низки причин, які нею зазначені у вказаній пояснювальній записці.

13.08.2020 року до начальника ВЗП Умань-1 звернувся житель АДРЕСА_5 ОСОБА_4 із заявою, повідомивши, що листоноша, яка обслуговує будинок за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 постійно не приносить квитанції за оплату електроенергії, на зауваження не реагує, постійно грубить. Просив вжити відповідні заходи до даного працівника.

У пояснюючій записці від 19.08.2020 року ОСОБА_1 вказує, що рахунки за електроенергію вона доставляє вчасно та залишає їх на поштових ящиках, хоча доставка даних рахунків не входить в обов`язок листоноші. Для доставки рахунків у поштові скриньки абонентів їй бракує робочого часу.

Наказом Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» № 3805-к від 11.09.2020 року про накладення дисциплінарного стягнення оголошено догану ОСОБА_1 за неналежне виконання п.2.1.1. посадової інструкції листоноші 1 класу відділення поштового зв`язку Умань-1 Черкаської дирекції АТ «Укрпошта». ОСОБА_1 відмовилась ознайомлюватись із вказаним наказом, що підтверджується даними акту фіксації відмови від 15.09.2020 року.

17.12.2020 року до начальника ВЗП Умань звернувся голова правління ОСББ «Кредо-2016» із заявою, в якій просить взяти до уваги та зобов`язати листоношу розкладати квитанції за оплату електроенергії в поштову скриньку кожному мешканцю, а не залишати пачкою на підвіконні. Така доставка квитанцій відбувається систематично, а листоноша ОСОБА_1 на зауваження не реагує. ОСОБА_1 відмовилась ознайомлюватись із зазначеним зверненням та надавати письмові пояснення, що підтверджується даними акту фіксації відмови від 18.12.2020 року.

Відповідно даних акту від 18.12.2020 року поштові скриньки за адресою АДРЕСА_2 наявні, перебувають у нормальному стані, пронумеровані та закриваються.

Наказом Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» № 5907-7 від 24.12.2020 року про накладення дисциплінарного стягнення оголошено догану ОСОБА_1 за неналежне виконання п.2.1.1. посадової інструкції листоноші 1 класу відділення поштового зв`язку Умань-1 Черкаської дирекції АТ «Укрпошта».

Службовою запискою начальника ВПЗ Умань-1 від 05.01.2021 року повідомлено директора ЧД АТ «Укрпошта» щодо систематичних порушень та невиконання своїх прямих посадових обов`язків листоношею 1 класу відділення поштового зв`язку Умань-1 ОСОБА_1 . Начальник ВПЗ Умань-1 просив звільнити із займаної посади листоношу 1 класу ВПЗ Умань-1 ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання посадових обов`язків.

Згідно з наказом (розпорядженням) Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» № 315-к про припинення трудового договору від 22.01.2021 року ОСОБА_1 звільнено з ВПЗ Умань 1 з посади листоноші 1 класу. Причина звільнення: п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Підстава звільнення: службова записка начальника ВПЗ Умань-1 ОСОБА_2 від 05.01.2021 року, копія наказу «Про накладення дисциплінарного стягнення» № 969-к від 16.03.2020 року, копія наказу «Про накладення дисциплінарного стягнення» № 3805-к від 11.09.2020 року, копія наказу «Про накладення дисциплінарного стягнення» № 5907-к від 24.12.2020 року, протокол первинної профспілкової організації ЦПЗ № 8 м. Умань від 15.01.2021 року № 4.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов?язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов?язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.

За передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов?язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково відповідно статті 151 КЗпП України.

Апеляційний суд звертає увагу, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з?ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов?язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов?язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов?язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року в справі № 363/4221/16-ц (провадження № 61-28075св18).

Систематичним невиконанням обов?язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов?язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Колегія суддів апеляційного суду критично відноситься до доводів позивача стосовно необізнаності своїх посадових обов`язків, оскільки дані твердження спростовуються матеріалами справи, про що свідчать, зокрема, пояснюючі записки ОСОБА_1 від 18.05.2020 року та 19.08.2020 року, що і було вказано судом першої інстанції.

Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, яким встановлено, що з наявних матеріалів справи вбачається факт неналежного виконання трудових обов`язків позивачем ОСОБА_1 без поважних причин, зокрема, службовою запискою від 12.03.2020 року, зверненням мешканців будинку від 17.12.2020 року, а також твердженнями позивача ОСОБА_1 у пояснюючій записці від 19.08.2021 року щодо залишення рахунків на поштових ящиках.

Так, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним і винним і носило систематичний характер (Постанова Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 757/14922/17-ц).

Під час розгляду справи як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що до 22.01.2021 року до ОСОБА_1 було тричі застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, та з дня накладення таких стягнень до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Судом першої інстанції акцентовано увагу, що накази відповідача про оголошення доган не оскаржувалися позивачем ОСОБА_1 , є чинними та не втратили юридичної сили на день звільнення ОСОБА_1 , з чим і погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно ст.76 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції виконав свій обов`язок, визначений законом, повно, всебічно й об`єктивно з`ясував усі обставини справи та надав їм належну оцінку та ухвалив рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, норми права та наявні в матеріалах справи докази як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, який прийшов до вірного та вмотивованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, пославшись, що з боку позивача мало місце неодноразове систематичне, неналежне виконання трудових обов`язків, у зв`язку з чим до позивача були застосовані заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що стало підставою звільнення працівника згідно наказу відповідача.

Судом першої інстанції було зазначено в рішенні, що позивачем не надано жодного належного, допустимого доказу того, що накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, що послугували її звільненню, винесені з порушенням вимог чинного законодавства, дані накази позивачем не оскаржувались відповідно до вимог закону.

Таким чином, під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не знайшло свого підтвердження те, що звільнення позивача ОСОБА_1 було проведено з порушенням чинного законодавства, а саме: позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачем порушено трудові права при звільненні ОСОБА_1 з роботи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновку суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Устименко проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нелюбін проти Російської Федерації"), які з огляду на положення статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох поглядів на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов?язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги, які не спростовують висновків суду, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції за доводів апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про поновлення на роботі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 8 листопада 2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.О. Єльцов

Л.І. Василенко