печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Соколов О.М.,

за участю секретаря - Проскурня А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 757/64000/16-ц за позовом Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Насобіна Ганна Олександрівна про стягнення частини боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та заяви про збільшення позовних вимог просив суд:

- визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 26.02.2015 року № 246 у зв`язку з його фіктивністю;

- у рахунок погашення частини заборгованості за рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року № 370/1226/15 звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом передачі у власність ФОП ОСОБА_1 та визнання за ФОП ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 20.02.2015 року № 133 у зв`язку з його фіктивністю;

- у рахунок погашення частини заборгованості за рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2014 року № 370/1226/15, що становить 12 542 189 грн., звернути стягнення на квартири: АДРЕСА_3 - загальна площа 330,40 кв.м., № 5 - загальна площа 294,0 кв.м. та АДРЕСА_4 шляхом передачі у власність СПД ФОП ОСОБА_1 та визнання за ФОП ОСОБА_1 права власності на квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 .

В обґрунтування своїх позовних вимог, Суб`єкт підприємницької діяльності - ФОП ОСОБА_1 зазначає, що договір дарування квартири АДРЕСА_7 , та договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 20.02.2015 року № 133, є недійсними у зв`язку із їх фіктивністю, оскільки на час укладання фіктивних договорів дарування квартир ОСОБА_2 було відомо про наявність невиконаного договірного грошового зобов`язання, та відповідно є відкрите виконавче провадження про примусове стягнення грошових коштів на виконання рішення суду. Та оскільки ОСОБА_2 не виконував грошові зобов`язання, з метою домогтися реального виконання боржником своїх зобов`язань, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позивачем до суду були подані додаткові пояснення щодо позову, зокрема від 14.04.2017 року, 18.12.2017 року, 19.03.2018 року, 19.11.2018, 22.11.2019 у яких останній посилався на судовий розгляд у справі 370/1226/15-ц за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, яка перебувала у провадженні Макарівського районного суду Київської області. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 05.09.2016 року про стягнення грошових коштів, скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача: грошові кошти у розмірі 7 980 00 грн. як невиконане зобов`язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Каміла» від 17.12.2014 року та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Каміла» від 05.05.2015 року зареєстрований в реєстрі № 330; як відшкодування збитків від інфляції в розмірі 4 192 000 грн. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17.12.2014 року зареєстрованого в реєстрі за № 1491; 3% процентів річних від простроченої суми, що становить 370 189 грн. 39 коп. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17.12.2014 року зареєстрованого в реєстрі за № 1491.

На підставі вказаного рішення суду Макарівським районним судом Київської області видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду, та приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Наконечним І.М. винесена постанова від 14.03.2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 55989291 та постанова про арешт майна боржника та звернення стягнення на майно боржника та 15.03.2018 р. ОСОБА_2 був внесений до Єдиного реєстру боржників.

Не визнаючи позов представником відповідача подано до суду заперечення на позовну заяву, у якій відповідач зазначає, що у договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Каміла» № 1491 укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не має пункту про те, що у разі невиконання умов договору ОСОБА_2 мав би розрахуватись належним йому на праві власності майном. Тому, підстав для задоволення позову не має.

Також, до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_4 - адвокатом Грушко О.О, в якому відповідач заперечує проти позову у повному обсязі, та зазначає наступне. З приводу стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» вже є судове рішення, яким позов ФОП ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено. Відповідачем виконується рішення суду у справі № 370/1226/15-ц щодо стягнення з нього на користь позивача коштів, в межах виконавчого провадження № 55989291, шляхом утримання відповідних сум із заробітної плати відповідача, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Тому відповідач вважає, що вимога позивача про переведення права власності на нерухому майне, яке не належить, та на момент подання позовної заяви не належало відповідачу, що підтверджується відповідними інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухому майно, не підлягає задоволенню та просить відмовити у задоволенні позову.

13.10.2020 року представником відповідача адвокатом Грушко О.О. до суду подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, документів, а саме копії ухвали Макарівського районного суду Київської області від 30.07.2020 року, залишену в силі постановою Київського апеляційного суду від 07.10.2020 року, якою задоволено заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню. Та визнано виконавчі листи видані Макарівським районним судом м. Києва на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року таким, що не підлягають виконанню. Оскільки, відповідно до заяви ОСОБА_5 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.12.2014 року, на момент укладання Договору відступлення між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1 заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_5 за договором купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Каміла» від 05.05.2015 року зареєстрований в реєстрі № 330 та на момент подання позову до Макарівського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості взагалі не існувало.

Третя особа ОСОБА_3 , подала до суду відзив на позовну заяву про стягнення (повернення) частини боргу, у якому не погоджується із вимогами позивача та зазначає, що позовні вимоги позивач не підлягають задоволенню, тому що, законодавством не передбачено такий спосіб захисту як переведення права власності в порядку погашення заборгованості, а питання щодо передачі стягувачу майна боржника вирішуються на стадії виконання судового рішення щодо погашення заборгованості.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.01.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2017 року в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення частини боргу відмовлено.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 01.02.2018 року, апеляційну скаргу задоволено, ухвалу від 26.05.2017 року скасовано, а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року справу прийнято до провадження судді та вирішено проводити розгляд справи за правилами позовного (загального) провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та справа призначена до судового розгляду по суті.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.07.2020 року, скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2020 року про зупинення провадження у цивільній справі № 757/64000/16-ц до розгляду касаційною інстанцією заяви ОСОБА_4 , про перегляд за нововиявленими обставинами цивільної справи № 370/1226/15-ц, на направлено справу для продовження розгляду справи.

Ухвалою Печерського районного суду від 18.02.2020 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, 17.12.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу частки ОСОБА_5 у статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Камілла».

Продаж цієї частки у розмірі 40 %, вчинено за 8 000 000, 00 грн., які ОСОБА_2 , зобов`язався сплатити ОСОБА_5 протягом 60 календарних днів з моменту укладання та підписання договору, а ОСОБА_5 зобов`язався прийняти грошові кошти, про що свідчать підписи сторін на договорі. Проте, ОСОБА_2 не виконав належним чином свої зобов`язання, передбачені договором.

05.05.2015 між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла».

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення (повернення) грошових коштів у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 умов договору купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ «ТД «Камілла».

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05.09.2016 року позов ОСОБА_1 - ФО СПД до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів - задоволено. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 на користь суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 20 000 грн., як невиконання зобов`язання за договором поруки. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь СПД ФО - ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7 980 000 грн. як невиконане зобов`язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Камілла» від 17.12.2014 року та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17.12.2014 року та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Камілла» від 05.05.2015 року зареєстрований в реєстрі № 330. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь СПД ФО ОСОБА_1 як відшкодування збитків спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17.12.2014 року зареєстрованого в реєстрі за № 1491.Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь СПД ФО ОСОБА_1 3 % процентів річних від простроченої суми, що становить 370 189 грн. 39 коп. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17.12.2014 року зареєстрованого в реєстрі за № 1491. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 - ФО СПД 3 683, 23 грн. судових витрат. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ФО СПД ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла», відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі недійсним, відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року у справі № 370/1226/15-ц, рішення Макарівського районного суду Київської області від 05.029.2016 року про стягнення грошових коштів скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення. Відповідно до якого, стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 на користь суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 грошові коти в розмірі 20 000 грн., як невиконання зобов`язань за договором поруки. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 на користь СПД ФО ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7 980 000 грн. як невиконане зобов`язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17.12.2014 року та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 05.05.2015 року зареєстрований в реєстрі № 330. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 на користь СПД ФО ОСОБА_1 , як відшкодування збитків від інфляції в розмірі 4 192 00 грн. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину до договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17.12.2014 року зареєстрованого в реєстрі за № 1491. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 на користь СПД ФО ОСОБА_1 3 % процентів річних від простроченої суми, що становить 370 189 грн. 39 коп. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий Дім «Камілла» від 17.12.2014 року зареєстрованого в реєстрі № 1491. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 на 1841, 61 грн., за кожного судових витрат. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, відмовлено. В решті рішення Макарівського районного суду Київської області від 05.09.2016 року, залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 25.04.2018 року у справі № 370/1226/15 рішення Макарівського районного суду Київської області від 05.09.2016, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11.10.2017 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року, залишено без змін. Та поновлено виконання рішення апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року.

На підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року у справі № 370/1226/15-ц, Макарівським районним судом Київської області було видано три виконавчі листи. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Наконечним І.М. відкрито виконавчі провадження № 55989291, № 57575997та № 59353196 які в подальшому були об`єднані у зведе виконавче провадження № 57576813. Та приватним виконавцем вчинялись всі передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» дії спрямовані на виконання рішення суду про стягнення коштів з ОСОБА_2 .

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області, залишеною в силі постановою Київського апеляційного суду від 07.10.2020 року, за заявою ОСОБА_2 виконавчі листи від 01.03.2018 року видані Макарівським районним судом Київської області у справі № 370/1226/15-ц про стягнення з громадянина Респібліки Білорусь ОСОБА_2 на користь СПД - ФОП ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 7 980 000, 00 грн, грошових коштів у розмірі 4 192 00, 00 грн. та грошових коштів у розмірі 370 189, 39 грн., визнано такими, що підлягають виконанню.

Вказаним рішенням встановлено, що відповідно до заяви про зарахування однорідних зустрічних грошових вимог 17.12.2014 року ОСОБА_5 письмово просить у ОСОБА_7 зарахувати зустрічні однорідні вимоги які вони мають один перед одним, тобто буквально - врахувати передану частку в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» у якості часткової виплати заборгованості, яка виникла у ОСОБА_5 перед ОСОБА_2 .

У частині четвертій статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частинами першою, третьою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Вирішуючи цей спір, суд враховує, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України).

За приписами частини першої - четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи, що ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 30.07.2020 року в межах справи № 370/1226/15-ц, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 07.10.2020року, встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_5 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.12.2014 року, на момент укладання Договору відступлення між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1 заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_5 , за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 05.05.2015 року зареєстрований в реєстрі № 330 та на момент подання позову до Макарівського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_2 , заборгованості взагалі не існувало. Судом визнано виконавчі листи видані від 01.03.2018 року, видані Макарівським районним судом у Київській області у справі № 370/1226/15-ц про стягнення з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 на користь СПД-ФОП ОСОБА_1 грошових коштів, такими, що підлягають виконанню.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі, є стягнення частини боргу, шляхом визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 26.02.2015 року № 246 та договору дарування квартири АДРЕСА_2 від 20.02.2015 року № 133 у зв`язку з їх фіктивністю, та він фактично відсутній, у зв`язку з не існуванням заборгованості взагалі, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача.

Відповідно до частини першої ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про необґрунтованість позову про визнання недійсними правочинів.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Вимоги позову які ґрунтувались на невиконаному грошовому зобов`язанні ОСОБА_2 , та які стали підставою для пред`явлення позову про визнання правочинів недійсним, не знайшли підтвердження в наданих сторонами доказах по справі, тому суд відмовляє у їх задоволенні.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст. ст. 1-18, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Насобіна Ганна Олександрівна про стягнення частини боргу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07.09.2021 року.

Суддя О.М. Соколов