КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 370/297/21

09 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Кравець В.А.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 13 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Мазки Н.Б., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

03 лютого 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від14.12.2009 року.

Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайтіwww.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Зазначає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування а АТ КБ «Приватбанк», які надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Зазначає, що відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 16 000, 00 грн.

Вважає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором.

Зазначає, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 30.11.2020 року має заборгованість - 39 332,54 грн. з яких: 32 367,74 грн.- заборгованість за тілом кредиту та 6 964,80 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 624 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від14.12.2009 року у розмірі 32 367,74 грн.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 13 липня 2021 року Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 09 серпня 2021 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилова Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 13 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, щодо суду була надана копія заяви, в якій відповідач особистим підписом засвідчив, що він згоден із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Вказує на те, що на підставі анкети- заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та надано кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт 3 500,00 грн.

Звертає увагу, що при встановленні та зміні кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь- якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Зазначає, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація картки та користування картковим рахунком свідчить про укладання сторонами кредитного договору.

Окрім того, відповідач звертався до банку з метою перевипуску карти. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися, в тому числі, і на перевипущеній картці.

Звертає увагу, що вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача, довідками банку про зміну умов кредитування.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.12.2009 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що 14.12.2009 року було встановлено кредитний ліміт 0,00 грн., 17.08.2013 року було збільшено кредитний ліміт до 5 000,00 грн., 31.03.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 6 700,00 грн., 24.04.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 10 500,00 грн., 04.05.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 15 000,00 грн., 31.05.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 16 000,00 грн., 06.06.2019 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.

Як вбачається з наданої позивачем довідки, 14.12.2009 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , терміном дії до 12/11; 21.02.2012 року - отримав кредитну картку № НОМЕР_2 , терміном дії до 12/15; 06.08.2013 року -отримав кредитну картку № НОМЕР_3 , терміном дії до 05/17.

З виписки за договором № б/н , укладеного з ОСОБА_1 , станом на 03.12.2020 року вбачається, що відповідач користувався наданими банком коштами та частково погашав заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ КБ «ПриватБанк», відповідач станом на 30.11.2020 року має заборгованість за договором б/н від 14.12.2009 року, у розмірі 39 332,54 грн. з яких: 32 367,74 грн.- заборгованість за тілом кредиту та 6 964,80 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 624 ЦК України.

Відмовляючи у задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. З наданого позивачем розрахунку заборгованості незрозуміло, яким чином була нарахована заборгованість за простроченим тілом кредиту і чим саме вказана заборгованість відрізняється від заборгованості за тілом кредиту, яка дорівнює 00,0 гривень. Вказаний розрахунок заборгованості підписаний представником банку, але не завірений належним чином печаткою юридичної особи, а тому не є належним та допустимим доказом у справі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В підписаній відповідачем 14 грудня 2009 року заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку зазначено, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг.

Відповідач з викладеними у заяві умовами погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви ним проставлено свій особистий підпис.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З наданої Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки " Кредитка "Універсальна" 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем 12.12.2009 року, вбачається, що відповідачем було отримано кредитну картку з базовою відсотковою ставкою в місяць -2,5 %; процентною ставкою ( в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 3,75 %; нарахування банком процентів на залишок власних коштів клієнта від 100 грн. та більше - 10 % річних.

З довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1 14.12.2009 року було оформлено кредитну картку № НОМЕР_1 , терміном дії до 12/11; 21.02.2012 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_2 , терміном дії до 12/15 ; 06.08.2013 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_3 , терміном дії до 05/17.

Також із довідки про зміну умов кредитування вбачається, що в період користування відповідачем картковим рахунком з 14.12.2009 року по 06.06.2019 року відбувались зміни кредитного ліміту з 5000,00 грн. до 16 000,00 грн.

З наданої відповідачем виписки про рух коштів та здійсненні операції по кредитним карткам ОСОБА_1 вбачається, що відповідач користувався наданими банком коштами, проте свої зобов`язання щодо повернення цих коштів банку належним чином не виконав.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ КБ «ПриватБанк», відповідач станом на 30.11.2020 року має заборгованість за договором б/н від 14.12.2009 року у розмірі 39 332,54 грн. з яких: 32 367,74 грн.- заборгованість за тілом кредиту та 6 964,80 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 624 ЦК України.

Одночасно ОСОБА_1 зазначені обставини жодним чином не спростовував. Будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитної картки, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, суду не надав.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції не звернув уваги на те, що саме на суд покладено обов`язок по визначенню розміру заборгованості, яка підлягає стягненню за рішенням суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 наведено правовий висновок про те, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи надані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження фактично отриманих відповідачем у позивача грошових коштів ( тіла кредиту) в сумі 32 367,74 грн. Відповідачем не було надано відзиву ні на позовну заяву, ні на апеляційну скаргу. Також не було надано власного розрахунку заборгованості та спростовано розрахунок заборгованості, наданий позивачем.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги щодо неправильності висновків суду першої інстанції та про наявність законних підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у сумі 32 367,74грн.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни підлягає задоволенню, заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 13 липня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 32 367,74 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви АТ КБ " Приватбанк" було сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. При подачі апеляційної скарги АТ КБ " Приватбанк" було сплачено судовий збір у розмірі 3 405,00 грн. За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалене нове судове рішення про задоволення позовних вимог, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 5 675,00 коп.

Керуючись ст. ст. 526, 626, 628, 634, 638, 1054, 1056-1 ЦК України ст. ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни задовольнити.

Заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 13 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за тілом кредиту у сумі 32 367,74грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 675,00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: