Справа № 131/876/21
Провадження № 2/131/476/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Балтака Д.О. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без фіксації судового засідання технічними засобами в м. Іллінці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природнього газу -

встановив:

У серпні 2021 р. АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», звернулося до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природнього газу. Позов обґрунтованим тим, що відповідач є споживачем послуги з розподілу природнього газу, які надаються позивачем. Відповідач свої обов`язки по оплаті за розподілений йому природній газ належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 30.07.2021 р. перед позивачем виникла заборгованість за послуги розподілу природнього газу на загальну суму 1 307,72 (одна тисяча триста сім гривень 72 коп.) грн., з яких: заборгованість за розподіл природного газу, що виникла за період з січня 2020 р. по липень 2021 р. включно 1 192,67 грн., інфляційні втрати - 86,00 грн. та 3% річних 29,05 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву.

У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, тому керуючись положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України суд здійснює розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справи матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти з приводу надання послуг з розподілу природного газу та проведення оплати за дані послуги та відповідні їм правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Законом України «Про ринок природного газу».

Так, судом установлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2498, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829 затверджено Типовий договір розподілу природного газу. Відповідно до пункту 2.1 даного Типового договору оператор ГРМ (позивач) зобов`язується надати споживачу (відповідачу) послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (а.с. 5-7).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 р. № 811 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу» публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» () видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Вінницької області, крім сіл Якушинці і Зарванці Вінницького району, смт Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутір Марково Тульчинського району, сіл Пилипи-Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутір Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району, а також території м. Гайворон Кіровоградської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз».

Підпунктом 1.2.1. пункту 1.2 розділу І Статуту АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів, оформленим протоколом від 19.03.2019 р. № 1 позивач є правонаступником усіх прав та обов`язків публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» (а.с. 13).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій від 29.04.2021 р. основним видом економічної діяльності позивача є 35.22 розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (а.с. 14).

На ім`я відповідача ОСОБА_1 , як побутового споживача послуг з розподілу природного газу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , присвоєний ЕІС-код № 56XM01D757971821K, що підтверджується довідкою про розподіл природнього газу (а.с. 9).

27 травня 2021 р. Іллінецький районний суд Вінницької області, розглянувши в порядку наказного провадження цивільну справу № 131/533/21, видав судовий наказ про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 1 034,41 (одна тисяча тридцять чотири гривні 41 коп.) грн. та витрати за оплату судового збору в розмірі 227,00 (двісті двадцять сім гривень 00 коп.) грн.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 липня 2021 р. у цивільній справі № 131/533/21 заява боржника задоволена, вищенаведене судове рішення у формі наказу скасоване, стягувачу роз`яснено право на звернення із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 15-18).

Станом на 30 липня 2021 р. відповідач має заборгованість за постачання природного газу перед позивачем 1 192,72 (одна тисяча сто дев`яносто дві гривні 72 коп.) грн. за період з січня 2020 р. по липень 2021 р., про що свідчить розрахунок заборгованості за послуги з газопостачання за особовим рахунком споживача, який містить інформацію (відомості) про особу відповідача, адресу газифікованого об`єкта, про обсяги споживання природного газу споживачем та здійснення оплати наданих послуг помісячно (а.с. 8).

Згідно розрахунку інфляційних втрат позивача за грошовими зобов`язаннями відповідача з оплати послуг за розподіл природного газу у розмірі 1 192,69 (одна тисяча сто дев`яносто дві гривні 69 коп.) грн. за період із січня 2020 р. по липень 2021 р. становить 86,00 (вісімдесят шість гривень 00 коп.) грн.(а.с. 19).

Згідно розрахунку 3% річних від простроченої суми заборгованості відповідача у розмірі 1 192,69 (одна тисяча сто дев`яносто дві гривні 69 коп.) грн. з оплати послуг за розподіл природного газу за період із січня 2020 р. по липень 2021 р. становить 29,05 (двадцять дев`ять гривень 05 коп.) грн.(а.с. 20).

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Змістом пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 3 даної статті зазначає, що договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. При цьому згідно частини 5 статті 626 ЦК України договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Положеннями частини 1 статті 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Частиною 3 даної статті визначено, що законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

У відповідності до частин 1, 5 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

За змістом частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В свою чергу, правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2494, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1379/27824, затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі - Кодекс), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем (пункт 2 глави 1 розділу І).

Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини: між оператором газорозподільної системи і газодобувними підприємствами та виробниками біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел, які підключені (приєднуються) до газорозподільної системи; між оператором газорозподільної системи та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під`єднання несанкціонованого газопроводу (пункт 3 глави 1 розділу І Кодексу).

Згідно пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Відповідно до пункту 4 глави 3 Розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункти 3, 4 глави 3 Розділу VI Кодексу).Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу).

Згідно частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статті 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситись своєчасно.

Згідно з пункту 5 частини 2 статті 7 та частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу. Частиною 1 статті 12 даного Закону України передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 р. у справі № 6-2951цс15.

Крім того, висновки про наявність обов`язку споживача оплати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях сформованих у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 р. у справі № 639/10591/14-ц (провадження № 61-2498св18), від 26 вересня 2018 р. у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18) та від 09 червня 2021 р. у справі № 303/7554/16-ц (провадження 61-20523св19). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і можливість застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, оскільки АТ «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз» надавав послуги з розподілу (доставки) природного газу до квартири відповідача, а останній прийняв ці послуги, користуючись (споживаючи) природнім газом (прийняв оферту), тобто приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, суд приходить до висновку про наявність знаходження сторін в договірних відносинах, не зважаючи на те, що письмовий договір між ними не укладався. Крім того, суд враховує, що відповідач отримуючи послуги з розподілу природного газу, обов`язок щодо оплати цих послуг не виконав, та із відповідною заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природнього газу не звертався.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом (частина 3 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу»). Відповідно до пункту 11 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 р № 2496 розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

У відповідності до розрахунку, наданого суду АТ «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз» заборгованість ОСОБА_1 за розподіл природного газу, що виникла за період січень 2020 р. по липень 2021 р. станом на 30 липня 2021 р. становить 1 192,67 (одна тисяча сто дев`яносто дві гривні 67 коп.) грн.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за розподіл природного газу, позивачем заявлено до стягнення 86,00 (вісімдесят шість гривень 00 коп.) грн. інфляційних втрат та 29,05 (двадцять дев`ять гривень 05 коп.) грн. 3% річних.

Положеннями частини 1 статі 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 1 статті 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Змістом частини 1 статті 528 ЦК України визначено, що виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. Згідно частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до пунктів 3, 4 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

При цьому змістом частини 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 р. у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у постанові від 18 березня 2020 р. у справі № 902/417/18.

Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частина 2 статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Отже, за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 р. у справі № 6-2023цс15).

Суд акцентує увагу, що відповідачем не висловлено заперечень щодо правильності проведеного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, не надано власного контррозрахунку заборгованості тощо.

Обов`язок доказування і подання доказів відповідно до статті 81 ЦПК України покладається на сторони, суд лише сприяє їм у вчиненні процесуальних дій з метою встановлення обставин справи. У відповідності до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат суд дійшов висновку, що такі вимоги є обґрунтованими, правомірними та арифметично правильними, а тому є такими, що підлягають до задоволення.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Змістом частини 4 даної статті визначено, що суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому частина 6 даної статті вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Згідно розрахунку сума заборгованості ОСОБА_1 за надані послуги з розподілу природного газу перед Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» становить 1 192,67 (одна тисяча сто дев`яносто дві гривні 67 коп.) грн., інфляційні втрати 86,00 (вісімдесят шість гривень 00 коп.) грн. та 3% річних 29,05 (двадцять дев`ять гривень 05 коп.) грн., тому, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 270,00(дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 207, 509, 525, 526, 528, 530, 533, 610, 612, 626, 633, 634, 714 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 77, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» 1307,72 (одна тисяча триста сім гривень 72 коп) грн., з яких: заборгованість за розподіл природного газу, що виникла за період січень 2020 р. по липень 2021 р. включно 1 192,67 (одна тисяча сто дев`яносто дві гривні 67 коп.) грн., інфляційні втрати 86,00 (вісімдесят шість гривень 00 коп.) грн. та 3% річних 29,05 (двадцять дев`ять гривень 05 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» судовий збір у розмірі 2 270,00 (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», , адреса місця знаходження: 21012, м. Вінниця, пров. Костя Широцького, 24.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: