Справа № 567/1230/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей звернулась ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що з 31.01.2007 перебувала з відповідачем в шлюбі, який було розірвано рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 03.10.2011. Вказує, що від шлюбу у них є спільні діти син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з нею.

Згідно рішення Острозького районного суду від 03.10.2011 з відповідача стягуються аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з 15.09.2010 року.

Вказує, що на даний час виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів в зв`язку із зміною обставин, що враховувались судом при визначенні розміру аліментів та набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким було внесено зміни до СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилаючись на вказані обставини та збільшення вікових потреб дітей, а також матеріальних витрат на їх утримання, просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача згідно рішення у справі №2/1713/518/11 на утримання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та стягувати з відповідача аліменти на їх утримання в розмірі 1700 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Острозького районного суду від 23.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження відповідно до ст.274-279 ЦПК України з повідомлення (викликом) сторін, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався .

Позивачка та її представник про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, представник позивачки подав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності та відсутності позивачки.

Відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Острозького районного суду від 03.10.2011.

Від даного шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №4 від 21.02.2007), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 21.02.2007, згідно якого позивач вказана його матір`ю, а відповідач батьком, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №5 від 14.07.2008), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 14.07.2008, згідно якого позивач вказана його матір`ю, а відповідач батьком та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис №5 від 16.10.2009), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 16.10.2009, згідно якого позивач вказана його матір`ю, а відповідач батьком.

Згідно рішення Острозького районного суду у справі №2/1713/518/11 від 03.10.2011 та виконавчого листа №2/1713/518/11, виданого Острозьким районним судом 21.12.2012 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 900 грн., починаючи з 15.09.2011.

Згідно розрахунку заборгованості Острозького відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області від 03.09.2021 встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.08.2021 становить 183402 грн.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно.

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, позивачка вважає підставою для зміни розміру аліментів те, що 08.07.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, за яким внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить 1255 грн. та значно перевищує розмір аліментів, визначених судом.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

В той же час, зазначеною нормою СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів не тільки у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, але і в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що передбачено ст.7 СК України.

Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до п.1, 2 ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів слід з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду та вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час обставини, враховані судом при визначені розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 змінились.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень, а для дітей віком до 6 років: з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, якими є діти сторін у справі, становить 1255 грн.

Водночас, таке розмежування мінімального розміру аліментів на дітей віком до 6 років та віком від 6 до 18 років пов`язано з їх віковими потребами. Очевидним є те, що вікові потреби дітей в старшому віці є більшими, що пов`язано з об`єктивними причинами.

Таким чином, при вирішенні справи суд враховує, що при визначенні розміру аліментів за рішенням суду від 03.10.2011 року діти сторін у справі не досягли шестирічного віку, а отже мали менші вікові потреби, ніж в даний час.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання дітей в розмірі 1400 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

В той же час, при вирішенні позову суд виходить і з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дітей.

Суд вважає, що виходячи із вимог ч.1 ст.192 СК України, у системному зв`язку з положенням ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів, які стягуються із відповідача підлягає збільшенню, оскільки утримання неповнолітніх дітей сторін у справі в їх віці потребує від батьків додаткових зусиль та матеріальних витрат, а з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляції, визначений у 2011 році розмір аліментів, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб дітей, зокрема, для їх належного забезпечення повноцінного харчування, одягу, навчання та розвитку.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 N3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що на утриманні сторін перебувають інші особи. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Судом встановлено, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів у зв`язку із збільшенням вікових потреб дітей, витрати, які несе позивачка на утримання дітей перевищують розмір аліментів, визначених рішенням суду, у зв`язку з чим матеріальне становище отримувача аліментів погіршується.

Отже, судом встановлено обставини, які надають можливість збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача.

Дані обставини, що наводить позивачка в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, на думку суду, є істотними та достатніми для зміни визначеного за судовим рішенням розміру аліментів та можуть слугувати самостійною підставою для зміни їх розміру.

З урахуванням встановлених судом обставин та наведених правових норм, суд вважає можливим змінити розмір стягнення аліментів.

Разом з тим, як на підставу для зміни розміру аліментів, позивачка посилається на зміни в законодавстві.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в новій редакції та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним Законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30%).

Таким чином, розмір аліментів, які на даний час стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання їх дітей, не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 (справа № 459/2181/17/61-37114св18).

Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

За правилами ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в той же час, ст.192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дітей, суд також бере до уваги, що платник аліментів є працездатним, має добрий стан здоров`я, інших утриманців не має, оскільки протилежних доказів суду не надано, а отже може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1400 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

При цьому суд виходить з того, що запропонований позивачем до стягнення розмір аліментів на дитину є більшим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і в той же час, суд вважає, що стягнення аліментів в сумі 1700 грн. на дитину буде надто обтяжливим для відповідача.

На підставі 129-1 Конституції України, ст.80, 180-183, 185, 191, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 142, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

позов задоволити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 03.10.2011 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , сина ОСОБА_4 і сина ОСОБА_5 та стягувати з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1400 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.