ПОСТАНОВА

Іменем України

06 жовтня 2021 року м. Кропивницький

справа № 385/180/21

провадження № 22-ц/4809/888/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя-доповідач) Дуковського О.Л.

суддів Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.

з участю секретаря Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 ;

відповідач - ОСОБА_3 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який представляє інтереси ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2021 року, у складі головуючого судді Панасюка І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що завдана джерелом підвищеної небезпеки.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між сторонами були довготривалі неприязні відносини.

Відповідач обвинувачувався в тому, що 01.09.2019 приблизно о 19.00 годині між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 біля квартири ОСОБА_3 на грунті неприязних відносин виникла сварка, в ході якої в ОСОБА_3 виник умисел на спричинення невизначеного обсягу тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та діючи з прямим умислом ОСОБА_3 перебуваючи на відстані близько 1,5 метра від ОСОБА_1 , умисно бризнув газовим балончиком зі сльозоточивою та дратівливою дії речовиною під назвою «Перець-1 Б».

Внаслідок вказаних дій, позивачці були спричинені тілесні ушкодження у вигляді гострого посттравматичного /ін`єкційного/ іридоцикліту, які згідно висновку судово-медичної експертизи №79 від 30.10.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень та утворилися внаслідок попадання в очі речовини, що має сльозоточиві та дратівливі дії.

Вказувала, що відповідач своїми злочинними діями завдав їй матеріальної шкоди на загальну суму - 8293,78 грн., що проявляється у систематичному відвідуванні лікаря, прийманні лікарських препаратів для лікування очей, консультації лікаря, щодо погіршення зору та витрати на поїздки до клінік та відділення поліції щодо допитів по вищевказаному кримінальному провадженню та з`явлення до Ульяновського районного суду Кіровоградської області для розгляду кримінального провадження в якому остання визнана потерпілою стороною та витрати на правову допомогу адвоката під час судового розгляду кримінального провадження за №385/1562/19.

Зазначала, що вироком Ульяновського районного суду від 29.04.2020 ОСОБА_3 визнано винним за ч. 1 ст.125 КК України і призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень, який набрав законної сили 30.05.2020.

Вказувала, що внаслідок заподіяння їй легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 була спричинена їй також і моральна шкода, яку вона оцінює в 50000, 00 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь - 8293,78 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, 50000,00 грн. моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 670,00 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та 4000,00 грн. моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В решті позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Позивач подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Не погоджується із розмірами матеріальної та моральної шкоди, які були стягнуті судом із відповідача.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Посилається на те, що позивачкою не доведено та необгрнутовано, що саме їй було спричинено шкоду джерелом підвищеної небезпеки (газовим балончиком).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про часткове задоволення скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам ,у повному обсязі, виходячи із наступного.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції послався на те, що факт заподіяння шкоди позивачці протиправними діями відповідача є доведеним і з даним висновком погоджується колегія суддів.

Згідно вироку Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2020 ОСОБА_3 визнано винним за ч. 1 ст.125 КК України і призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Даним вироком встановлено, що 01.09.2019 приблизно о 19.00 годині між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 біля квартири ОСОБА_3 на грунті неприязних відносин виникла сварка, в ході якої в ОСОБА_3 виник умисел на спричинення невизначеного обсягу тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та діючи з прямим умислом ОСОБА_3 перебуваючи на відстані близько 1,5 метра від ОСОБА_1 , умисно бризнув газовим балончиком зі сльозоточивою та дратівливою дії речовиною під назвою «Перець-1 Б», внаслідок чого позивачці було спричинено тілесні ушкодження у вигляді гострого посттравматичного /ін`єкційного/ іридоцикліту, які згідно висновку судово-медичної експертизи №79 від 30.10.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень та утворилися внаслідок попадання в очі речовини, що має сльозоточиві та дратівливі дії (а.с. 8-12).

Вказаний вирок 30.05.2020 набрав законної сили.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача щодо вчинення умисного легкого тілесного ушкодження позивачці є доведеною у кримінальному провадженні.

Звернувшись із позовом до суду позивач просила відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоди, внаслідок завдання їй відповідачем умисного легкого тілесного ушкодження здоров`я.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед яких, зокрема, відшкодування завданих збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Матеріальна шкода, яка завдана позивачці полягає в тому, що своїми діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_1 матеріальної шкоди, що проявлялася у необхідності придбання ліків для відновлення стану здоров`я, консультації лікаря щодо погіршення зору, витрати на поїздки до клініки та у відділення поліції щодо допитів по кримінальному провадженню, а також витрати пов`язанні із правовою допомогою під час судового розгляду кримінального провадження.

Суд першої інстанції вважав доведеними лише витрати на ліки, які підтверджується відповідними копіями фіскальних чеків від 09.09.2019 на суму 100 грн., від 10.09.2019 на суму 110 грн., від 30.09.2019 на суму 460 грн., тобто на 670,00 грн.(а.с. 13).

Правильним є висновок про стягнення із відповідача саме матеріальної шкоди у розмірі - 670,00 грн., витрачених на лікування, оскільки матеріали справи містять докази на понесення саме матеріальної шкоди в зазначеному розмірі.

Інших доказів, які б підтверджували б завдання матеріальних збитків позивачці витрачених на інші цілі і пов`язаних із наслідками завданого злочином, матеріали справи не містять.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що питання про розподіл процесуальних витрат (витрат пов`язаних із правовою допомогою) за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК України, а тому такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого (відповідача у цій справі) за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства.

Витрати на придбання пального ОСОБА_1 для поїздок до відділення поліції, щодо допитів по кримінальному провадженню та з`явлення до Ульяновського районного суду Кіровоградської області для розгляду кримінального провадження в якому позивач визнана потерпілою стороною не можна ввважати витратами пов`язаних із наслідками завданого злочином.

Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову.

Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачене ст. 23 ЦК України.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд першої інстанції правильно послався у своєму рішенні на роз`яснення, які наведені в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За змістом п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь тяжкості та характер нанесених тілесних ушкоджень позивачці, що відносяться до категорії легких, та відповідний їм характер та обсяг фізичних та моральних страждань, а також вимушених змін, пов`язаних із обмеженням можливостей щодо організації побуту, яких зазнала ОСОБА_1 внаслідок протиправного ушкодження її здоров`я, ступінь вини відповідача, виходячи із засад розумності та справедливості.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується із розміром моральної шкоди визначеного в розмірі - 4000, 00 грн. і вважає, що рішення в цій частині підлягає зміні, оскільки розмір моральної шкоди визначений судом є недостатнім, для компенсації понесених позивачем страждань.

Колегія суддів, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Позивачкою доведено, що вона зазнала моральних страждань від вчинених дій відповідачем, що призвело до втрати нею нормальних життєвих зв`язків, вимушених змін, пов`язаних із обмеженням можливостей щодо організації її побуту, зазнавши ушкодження здоров`я.

Тому, із відповідача необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., який є достатнім в конкретних обставинах.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині стягнення на користь позивачки моральної шкоди ,а в іншій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який представляє інтереси ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2021 року - змінити в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_2 ) моральну шкоду у розмірі - 10000,00 грн. ( десять тисяч гривень).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі -1362,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

08.11.2021 - складено постанову.

Головуючий О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.Л. Карпенко