КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/3839/20 Головуючий 1 інстанція - Борець Є.О.
Провадження № 22-ц/824/8277/2021 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 жовтня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мостової Г.І., Гаращенка Д.Р.,

за участю секретаря: Карпенка В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Первинна профспілкова організація працівників авіакомпанії «Украерорух», Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської областісуду з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Первинна профспілкова організація працівників авіакомпанії «Украерорух», Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що він працював в ДП «Украерорух» на посаді начальника штабу льотної служби авіакомпанії «Украерорух».

Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №416/о від 13 квітня 2020 року позивач був звільнений з роботи з 14 квітня 2020 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Зазначив, що йому не були запропоновані вакантні посади начальника служби з авіаційного пошуку та пошуково-рятувального забезпечення польотів, а також інженера бортового апаратури льотного контролю з льотних перевірок РТЗ льотної служби.

Так, 12 лютого 2020 року в авіакомпанії «Украерорух» була введена в дію оновлена організаційна структура, якою не передбачена посада начальника штабу льотної служби.

Крім вказав, що ще 3 лютого 2020 року, на новоутворену посаду провідного інженера бортового апаратури льотного контролю з льотних перевірок РТЗ льотної служби був незаконно переміщений ОСОБА_2 , а на посади інженерів бортових апаратури льотного контролю з льотних перевірок РТЗ льотної служби - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивач вважає, що його звільнення відбулося з порушенням чинного законодавства,крім того йому не запропонувано йому вказані посади, а також не забезпечив його переважне право на залишення на роботі.

Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора ДП «Украерорух» №416/о від 13 квітня 2020 року, поновити позивача на посаді начальника штабу льотної служби авіакомпанії «Украерорух» з 14 квітня 2020 року, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 квітня 2020 року до дня ухвалення судового рішення.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Первинна профспілкова організація працівників авіакомпанії «Украерорух», Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіо-локації, радіонавігації і зв`язку України», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ в.о. директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України №416/о від 13 квітня 2020 року про звільнення начальника штабу льотної служби авіакомпанії «Украерорух» ОСОБА_1 з роботи з 14 квітня 2020 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України на посаді начальника штабу льотної служби авіакомпанії «Украерорух» з 14 квітня 2020 року.

Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 квітня 2020 року по 11 березня 2021 року в розмірі 323293 гривень 28 копійок та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Державне підприємстве обслуговування повітряного руху України (Украерорух), в особі В.о. директора Ярмака А. подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалось на те, що відповідно до наказу Украероруху № 138/о від 03.02.2020 року деякі працівники авіакомпанії «Украерорух» були переміщені та переведені на посади відповідно до оновленої організаційної структури згідно з наказом № 9. Зокрема, ті посади на які суд вказує, що міг би претендувати Позивач.

Однак, посада Позивача «начальник служби організації виробництва авіакомпанії «Украерорух»» була скорочена відповідно до наказу Украероруху № 60 від 03.02.2020 року «Про проведення заходів щодо впровадження нового штатного розпису підприємства» відповідно до наказу Украероруху № 1120 та наказу № 9, а посади осіб які були переміщенні згідно наказу Украероруху № 138/о від 03.02.2020 скорочені не були.

То ж в «Украероруху» була відсутня можливість пропонувати Позивачеві посади, які не були вакантними.

Просило, скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської областівід 11 березня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом першої та апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 працював в ДП «Украерорух» на посаді начальника штабу льотної служби авіакомпанії «Украерорух», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної на ім`я позивача (а.с.24-35 т.1)

Встановлено, що наказом т.в.о. директора ДП «Украерорух» №88 від 12 лютого 2020 року (а.с.64 т.1) була введена в дію оновлена організаційна структура авіакомпанії «Украерорух», якою не передбачена посада начальника штабу льотної служби. (а.с.65 т.1),

Так, встановлено, що 13 лютого 2020 року ОСОБА_1 було вручено попередження про скорочення посади начальника штабу льотної служби авіакомпанії «Украерорух» (а.с.108 т.1), а також надані переліки вакантних посад по ДП «Украерорух» (а.с.101-112, 113-114, 115-123 т.1).

Також встановлено, що 27 березня 2020 року т.в.о. адміністративного директора ДП «Украерорух» звернувся до первинної профспілкової організації працівників авіакомпанії «Украерорух» з поданням про отримання згоди на звільнення позивача з роботи з 14 квітня 2020 року (а.с.125-126 т.1).

Однак рішенням профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників авіакомпанії «Украерорух» №60 від 31 березня 2020 року відповідачу було відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 (а.с.141 т.1)

Однак, не зважаючи на це, наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №416/о від 13 квітня 2020 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи з 14 квітня 2020 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. (а.с.144 т.1)

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача відбулося з порушенням п. 1 ст. 40 КЗпП та не у відповідності до законодавства про працю.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 42 Кодексу передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Згідно з ч.1, ч.3 ст.492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до ч.2 ст.492 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40, пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового працівника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно з ч.7 ст.43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

З матеріалів справи вбачається, що в переліках вакантних посад по ДП «Украерорух» з якими 13 лютого 2020 року був ознайомлений позивач, відсутні посади інженера бортового апаратури льотного контролю перевірок РТЗ льотної служби, а також начальника служби з авіаційного пошуку та пошуково-рятувального забезпечення польотів авіакомпанії «Украерорух». (а.с.109-112, 113-114, 115-123 т.1)

Крім того, наказом т.в.о. директора ДП «Украерорух» №138/о від 3 лютого 2020 року (а.с.105-107 т.1) ОСОБА_2 був переміщений на посаду провідного інженера бортового апаратури льотного контролю з льотних перевірок РТЗ льотної служби, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - на посади інженерів бортових апаратури льотного контролю з льотних перевірок РТЗ льотної служби, тоді як оновлена організаційна структура авіакомпанії «Украерорух» була введена в дію лише 12 лютого 2020 року.

Таким чином, 3 лютого 2020 року керівництво ДП «Украерорух» перемістило ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на посади, які на той час не були передбачені організаційною структурою авіакомпанії «Украерорух».

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач фактично позбавив ОСОБА_1 можливості обрати посади начальника служби з авіаційного пошуку та пошуково-рятувального забезпечення польотів, провідного інженера бортового апаратури льотного контролю з льотних перевірок РТЗ льотної служби, а також інженера бортового апаратури льотного контролю з льотних перевірок РТЗ льотної служби.

Окрім того, колегія суддів звертає свою увагу на те, що ДП «Украерорух» навіть не перевірило кваліфікацію та продуктивність праці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою визначення переважного права на залишення на роботі. Ці обставини переконливо свідчать про те, що звільнення позивача з роботи було проведено з порушенням вимог, передбачених ч.1 ст.42 та ч.2, ч.3 ст.492 КЗпП України.

Статтею 42 Кодексу передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Колегія суддів, дослідивши обставини справи, враховує рішенням профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників авіакомпанії «Украерорух» №60 від 31 березня 2020 року, з якого вбачається, що однією з підстав для відмови у наданні згоди на звільнення позивача з роботи було те, що ОСОБА_1 є досвідченим фахівцем у цивільній авіації, який має переважне право на залишення на роботі, а тому звільнення позивача з роботи було проведено з порушенням ч.1 ст.43 КЗпП України.

Колегія суддів погоджуючись з правильним висновком суду першої інстанції, щодо незаконним звільненням з роботи ОСОБА_1 та, те що йому було заздано душевні переживання. З урахуванням тривалості та глибини моральних переживань, яких зазнав позивач, а також вимог розумності та справедливості суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо стягнення моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , у розмірі 10000 гривень.

Таким чином, суд першої інстанції, вірно встановив фактичні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1,2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Загалом такі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської областівід 11 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 29 жовтня 2021 року.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Г.І. Мостова

Д.Р. Гаращенко