ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Херсон

Справа №766/5625/17

Провадження №22-ц/819/1088/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В.

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Харченко Дмитро Миколайович, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Майдан С.І., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 06 лютого 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту №Ф060065К, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 76647,00 доларів США.

В порушення взятих на себе зобов`язань позичальник умови договору належним чином не виконувала, чим допустила утворення заборгованості, яка станом на 02 березня 2017 року становить 62249,41 доларів США, з яких: 44555,00 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 17694,41 доларів США - сума заборгованості за процентами, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2019 року до участі у справі залучено АТ «Альфа-Банк», як правонаступника позивача ПАТ «Укрсоцбанк».

Рішенням суду від 16 лютого 2021 року позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 62249,41 доларів США, з яких: 44555,00 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 17694,41 доларів США - сума заборгованості за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» судовий збір у розмірі 25136,22грн.

Не погодившись із рішенням суду від 16 лютого 2021 року, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Харченко Д.М., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк» відмовити.

Скарга мотивована тим, що суд не встановив фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення та не звернув уваги на те, що із заяви на видачу готівки вбачається, що в ній зазначена суму кредиту в доларах США, проте банк надав позичальнику грошові кошти в гривневому еквіваленті у розмірі 387072,00грн., перерахувавши їх на розрахунковий рахунок забудовника, з яким у відповідача був укладений договір про дольову участь у будівництві житла. Оскільки фактично кредитні кошти надавалися у грошовій одиниці гривні, то й повернення боргу та нарахування процентів за договором має відбуватися у національній валюті, а тому, на думку апелянта, банком неправильно обрахований розмір заборгованості.

Вказав, що 18 травня 2015 року боржниці була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, що призвело до зміни строку дії договору та позбавило позивача права після закінчення строку дії договору проводити нарахування процентів. Також зазначив, що суд неправильно обрахував строки позовної давності звернення АТ «Альфа-Банк» з позовом до суду.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Альфа-Банк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 лютого 2021 року без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим у справі обставинам.

Банк послався на те, що 07 лютого 2006 року відповідно до заяви про переказ готівки №111, ОСОБА_1 отримала в касі Херсонської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 76647,00 доларів США. Цього ж дня позичальник відповідно до заяви про переказ готівки №114 внесла на поточний рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 387072,00грн., з цільовим призначенням «Внесення коштів на інвестування в трикімнатну квартиру». В подальшому кошти в сумі 387072,00грн., відповідно до меморіального ордеру №115 від 07 лютого 2006 року були перераховані з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок ПП «БФ «Парнас», з цільовим призначенням «Оплата за квартиру АДРЕСА_1 згідно договору №16 на дольову участь в будівництві житлового будинку від 20 грудня 2005 року. Отже, банк в повній мірі виконав умови кредитного договору, надавши кредит в іноземній валюті. А твердження апелянта про зворотне є безпідставними.

Щодо строків позовної давності представник банку вказав, що вимога про усунення порушення за договором кредиту була надіслана на адресу відповідача 18 травня 2015 року, та отримана останнім 19 травня 2015 року, що підтверджується квитанцією про відправку рекомендованого листа №676 та повідомленням про вручення поштового відправлення. З огляду на це строк повернення кредиту був змінений з 19 липня 2015 року (сплив 60 днів передбачених Законом України «Про захист прав споживачів»), а тому і строк позовної давності на звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості розпочав свій перебіг з 19 липня 2015 року та закінчився відповідно 19 липня 2018 року. Позовна заява про стягнення заборгованості за договором кредиту подана до Херсонського міського суду Херсонської області 04 квітня 2017 року, тобто в межах строків позовної давності.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Харченко Д.М.доводи апеляційної скарги підтримав та просив скаргу задовольнити.

Представник АТ «Альфа-Банк» - адвокат Шевцов О.С. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 06 лютого 2006 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №Ф060065К, за умовами якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 76647,00 доларів США зі сплатою 11,5 процентів річних, з кінцевим терміном погашення коштів 05 лютого 2021 року.

У п.п.1.1.1, 2.4, 2.4.1 сторони договору погодили, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснювати позичальником у валюті кредиту шляхом внесення щомісячних платежів. Розмір яких визначений у доларах США.

10 листопада 2008 року, 06 березня 2009 року та 28 травня 2009 року між сторонами укладено Додаткові угоди №1, 2, 3 про внесення змін до кредитного договору №Ф060065К від 06 лютого 2006 року, відповідно до яких сторони збільшили розмір процентної ставки за користування кредитними коштами до 14 процентів річних; змінили преамбулу Договору у зв`язку зі зміною паспортних даних ОСОБА_1 ; змінили кінцевий термін повернення основної заборгованості до 05 лютого 2026 року та погодили новий графік повернення кредитних коштів, за яким розмір щомісячних платежів становить 314,00 доларів США.

З п.1.2 кредитного договору встановлено, що кредит надавався ОСОБА_1 з метою фінансування будівництва придбання (інвестування) житла відповідно до договору №16 від 20.05.2005 року на дольову участь у будівництві житлового будинку по Санаторному провулку, що укладається між Позичальником та ПП «БФ «Парнас».

Відповідно до п. 2.1 цього договору, надання кредиту на цілі визначені в п.1.2 цього Договору, проводиться шляхом видачі позичальнику готівкових грошей. Пунктом 2.2 договору кредиту визначено, що моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівкових грошей в сумі кредиту.

Згідно заяви на видачу готівки №111 від 07 лютого 2006 року, ОСОБА_1 отримала в касі Херсонської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 76647,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 387067,35грн.

Того ж дня, на підставі заяви ОСОБА_1 на переказ готівки №114, грошові кошти у розмірі 387072,00грн. було внесено на поточний рахунок НОМЕР_1 , з цільовим призначенням «Внесення коштів (кредит) на інвестування в трикімнатну квартиру».

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно неотримання позичальником грошових коштів за договором кредиту є необґрунтованими та такими, що суперечать умовам укладеного між сторонами договору.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що грошові кошти за договором кредиту були надані позичальнику в гривневому еквіваленті у розмірі 387072,00грн., а відтак банк має право вимагати повернення саме цієї суми з нарахованими на неї процентами в національній валюті, спростовуються вищевикладеними обставинами справи та визнаються колегією суддів необґрунтованими, оскільки в пункті 1.1.1 договору сторони погодили валюту кредиту, валюту процентів, як долар США, а також й виконання зобов`язань в цій іноземній валюті.

Із довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 02 березня 2017 року встановлено, що позичальником ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за період з 06 лютого 2006 року по 01 березня 2017 року сплачено 97091,17 доларів США, з яких: 32091,17 доларів США - погашення основної заборгованості за кредитом та 64999,17 доларів США - погашення процентів (а.с.22).

Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 02 березня 2017 року, склала 69906,58 доларів США:

- суми заборгованості за кредитом - 44555,00 доларів США;

- суми заборгованості за процентами - 17694,41 доларів США;

- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2894,39 доларів США;

- розмір пені за несвоєчасне повернення процентів - 4762,78 доларів США.

Проте предметом позову в цій справі є вимоги позивача про стягнення частини заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 62249,41 доларів США, з яких:

- сума заборгованості за кредитом - 44555,00 доларів США;

- сума заборгованості за процентами - 17694,41 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору та виникнення за ним зобов`язань, несвоєчасне виконання яких призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню на користь банку в повному заявленому банком обсязі.

Проте повністю погодитися із висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12а сформований правовий висновок, що у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015року у справі №6-154цс15, суд касаційної інстанції зазначив, що статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Зібранні у справі докази свідчать, що ОСОБА_1 частково виконані зобов`язання за кредитним договором від 06 лютого 2006 року й останній платіж позичальником був здійснений 07 серпня 2014 року, що сторонами не заперечується.

Відповідно до пункту 3.3.10 договору, на позичальника покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі погашати кредит, із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному пунктом 1.1. цього договору, за яким погашення кредиту має здійснюватися до 10 числа місяця, наступного за місяцем, передбаченим у графіку відповідно до п. п. 1.1.2 додаткової угоди №3 від 28 травня 2009 року.

У разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.9., п. п. 3.3.10. цього договору, протягом більше ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (п.4.5 договору).

Отже, сторони погодили дострокове припинення кредитних правовідносин та закінчення строку дії договору, який враховуючи дату останнього внесення платежу - 07 серпня 2014 року закінчився 09 жовтня 2014 року (з 11 серпня 2014 року (п.1.1.2) + 60 днів).

Враховуючи наведене та той факт, що умовами спірного договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути весь борг частинами, згідно встановленого графіку, а також те, що банк звернувся з позовом 29 березня 2017 року (а.с.45), позовні вимоги підлягають задоволенню лише в межах трирічного строку позовної давності, починаючи з 29 березня 2014 року до 29 березня 2017 року.

Оскільки строк дії кредитного договору було змінено, у банку виникло право вимоги дострокового стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 44555,00доларів США, який обґрунтовано стягнутий судом з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк».

При цьому, заборгованість за процентами підлягає стягненню за період, починаючи з 29 березня 2014 року по 09 жовтня 2014 року (закінчення строку дії договору), що в грошовому еквіваленті, з урахуванням погодженого сторонами обов`язкового розміру щомісячного платіж в сумі 314,00 доларів США (з яких 40% становить погашення заборгованості за кредитом та 60% погашення процентів), склало 188,40доларів США в місяць, а отже сума заборгованості за вказаний період дорівнює 1318,80 доларів США (188,40 х 7 місяців).

Враховуючи, що після закінчення строку дії договору банк був позбавлений права нараховувати проценти, стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» підлягає заборгованість за процентами у розмірі 1318,80 доларів США, з приводу чого рішення суду в цій частині підлягає зміні, шляхом зменшення присудженої до стягнення з відповідача суми заборгованості за процентами з 17694,41 доларів США до 1318,80 доларів США.

Направлення кредитором на адресу відповідача ОСОБА_1 вимог про усунення порушення за договором кредиту від 06 травня 2015 року та 17 березня 2017 року, у даному випадку не мають правового значення з огляду на закінчення 09 жовтня 2014 року строку дії кредитного договору, виходячи з умов його укладення.

Згідно ст.141 ч.13 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зваживши на те, що фактично позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» підлягають частковому задоволенню (73,6%), перерозподілу підлягає стягнутий судом першої інстанції судовий збір, шляхом його зменшення з 25136,22 грн. до 18500,25 грн. Разом з цим, при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 був сплачений судовий збір у розмірі 37 704,34грн., який у зв`язку із частковим задоволенням скарги (26,4%) підлягає стягненню з банка на користь апелянта та становить 9953,94грн.

Ураховуючи положення ст.141 ч.10 ЦПК України, стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 8546,31грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Харченко Дмитро Миколайович, задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 лютого 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» процентів за договором кредиту №Ф060065К від 06 лютого 2006 року в розмірі 17694,41 доларів США змінити, зменшивши суму, що підлягає стягненню до 1318,80 доларів США.

Це ж рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судового збору у розмірі 25136,22грн. змінити, зменшивши суму, що підлягає стягненню до 8546,31грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 08 листопада 2021року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько