справа № 752/1592/21 головуючий у суді І інстанції Ольшевська О.І.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства автомобільних доріг України про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 13 жовтня 2020 року № 453-К «Про проведення службового розслідування» в частині відсторонення позивача від здійснення повноважень начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 було відсторонено від посади за відсутності передбачених законом підстав, що свідчить про протиправність спірного наказу в частині відсторонення від здійснення повноважень. Починаючи з 13 жовтня 2020 року по дату звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_1 протиправно позбавлений можливості реалізації свого права на працю. При відстороненні позивача за рішенням керівника держоргану відповідачем застосовано антикорупційне законодавство. Однак, жодної з підстав, а саме повідомлення про підозру у вчиненні злочину в сфері службової діяльності, складення протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, вжиття заходів щодо виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного правопорушення або порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» (проведення службового розслідування), під час видання спірного наказу не існувало. Крім того, листом Вінницької ОДА від 08 жовтня 2020 року відповідача було повідомлено про затримання позивача Управлінням Служби безпеки України у Вінницькій області та рекомендовано прийняти рішення про відсторонення позивача від посади згідно ст. 72 Закону України «Про державну службу». Разом з тим, підставою для відсторонення в порядку ст. 72 Закону України «Про державну службу» є виявлення дисциплінарного проступку з визначеного переліку, який не містить такого проступку, як відсутність працівника на робочому місці. Посада начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області не віднесена до посад державної служби і позивач не має статусу державного службовця.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що оскаржуваний наказ в частині відсторонення від посади не відповідає вимогам закону. Відповідачем застосовано антикорупційне відсторонення від виконання позивачем повноважень на посаді за рішенням керівника держоргану. У відповідача не було достатньо даних для прийняття оскаржуваного наказу відносно позивача та не було необхідності у його відстороненні, що не знайшло свого спростування в оскаржуваному рішенні суду. Представник відповідача у судовому засіданні довів до відома суду про те, що за наслідками службового розслідування не було виявлено порушень з боку позивача. Однією з підстав для прийняття оскаржуваного наказу не може бути лист органу виконавчої влади, яким лише відповідачу запропоновано вчинити дії щодо позивача. Суд не дав оцінки хибному твердженню відповідача щодо підстави видачі оскаржуваного наказу, а саме необхідність відсторонення позивача у зв`язку з забезпеченням безперервного функціонування служби. Судом не досліджено взаємозамінність керівного складу Служби відповідно до розподілу функціональних обов`язків. Та обставина, що позивач не повідомив кадрову службу про причину відсутності на роботі не може бути підставою для прийняття оскаржуваного наказу про проведення службового розслідування. Судом не взято до уваги мотивування підстав оскаржуваного наказу безпідставними доводами про затримання позивача. Процес досудового слідства є тривалим у часі та у загальному вимагає прийняття остаточного рішення про винуватість чи невинуватість особи, що не було враховано відповідачем. Суд залишав поза увагою відомості про те, чи в рамках кримінального провадження позивач відсторонювався. На час винесення оскаржуваного наказу щодо позивача не винесено жодного рішення слідчого судді або суду про відсторонення його від посади. Відсторонення не переслідує законної мети, відсутнє обґрунтування необхідності такого заходу. Суд проігнорував вимоги п. 9, 10 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України та не дослідив обсяг та характер повноважень в цілому виконувача обов`язків голови приймати оскаржуваний наказ. Оскаржуваний наказ не відповідає критеріям безсторонності, добросовісності та розсудливості. Позивача звільнено з підстав, не пов`язаних зі службовим розслідуванням. У суді першої інстанції не досліджено, що на момент прийняття оскаржуваного наказу підстав для того аби стверджувати про наявність у діях особи порушень, вказаних у Порядку № 950, та які ставляться позивачу в провину - не було, а, отже, відсутня підстава для прийняття оскаржуваного наказу в цілому.

У відзиві на апеляційну скаргу Державне агентство автомобільних доріг України зазначає, що службове розслідування проводиться з відстороненням особи, стосовно якої воно проводиться, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається керівником органу. При відстороненні позивача від здійснення повноважень начальника Служби відповідачем були повністю дотримані норми діючого законодавства, а будь-які права позивача жодним чином Укравтодором не порушені. Незгода позивача з листом Вінницької обласної державної адміністрації від 08 жовтня 2020 року є безпідставною. У матеріалах справи містяться накази, якими виконання обов`язків начальника Служби неодноразово покладалися на заступника начальника з розвитку доріг. Прийняття оскаржуваного наказу за підписом виконуючого обов`язки голови Укравтодору жодним чином не протирічить чинному законодавству. Наказом позивач на період проведення службового розслідування не був відсторонений ані від роботи, ані від посади, не був позбавлений можливості перебувати на робочому місці та виконувати роботу у Службі, не був позбавлений будь-яких соціальних гарантій за посадою, не був позбавлений права на оплату праці, права на відпустку, тощо.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2020 року виконуючим обов`язки Голови Державного агентства автомобільних доріг України видано наказ № 453-К «Про проведення службового розслідування», згідно з яким наказано: провести службове розслідування у період з 13 жовтня 2020 року по 11 грудня 2020 року для перевірки інформації та з`ясування обставин відсутності начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області ОСОБА_1 на робочому місці в період з 08 жовтня 2020 року по 13 жовтня 2020 року; утворити комісію для проведення службового розслідування; на час проведення службового розслідування відсторонити ОСОБА_1 від здійснення повноважень начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області.

Наказ від 13 жовтня 2020 року № 453-К виданий відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», пункту 8.1. Положення про Службу автомобільних доріг у Вінницькій області, затвердженого наказом Укравтодору від 29 липня 2019 року № 238, та з урахуванням інформації, викладеної в листах Вінницької обласної державної адміністрації від 08 жовтня 2020 року № 01.01-31/6321 та Служби автомобільних доріг у Вінницькій області від 12 жовтня 2020 року № 2479/1 і від 13 жовтня 2020 року № 2492 (а.с.34).

Листом від 08 жовтня 2020 року за № 01.01-31/6321 Вінницька обласна державна адміністрація звернулася до Голови Державного агентства автомобільних доріг України та зазначила про необхідність прийняття рішення про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків, вказавши, що 08 жовтня 2020 року Управлінням Служби безпеки України у Вінницькій області спільно з працівниками інших правоохоронних органів ОСОБА_1 затримано в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України (а.с.25).

Листами від 12 жовтня 2020 року № 2479/1 та від 13 жовтня 2020 року № 2491 Служба автомобільних доріг у Вінницькій області повідомила про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 12 жовтня 2020 року та 13 жовтня 2020 року (а.с.26-27).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що з огляду на відсутність позивача на робочому місці, він не міг виконувати службові обов`язки, а тому призначення службового розслідування за обставин невиконання службових обов`язків, з урахуванням мети, предмету і напрямків діяльності Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, яку очолював позивач, а також його повноважень, що визначені Положенням про Службу, відповідає нормам Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати.

При відстороненні трудові відносини працівника з роботодавцем не припиняються, тому тут не йдеться про звільнення з роботи. Однак, при цьому працівник тимчасово не допускається до виконання своїх трудових обов`язків.

Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.

Разом з тим за змістом вищезазначеної статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативно-правовим актом.

Як зазначено вище наказ від 13 жовтня 2020 року № 453-К виданий відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», у якому зазначено, що відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;

у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки (далі - керівник органу).

Рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування (далі - особа, стосовно якої проводиться службове розслідування).

Службове розслідування проводиться з відстороненням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається керівником органу.

Зі змісту наказу від 13 жовтня 2020 року вбачається, що службове розслідування призначено для перевірки інформації та з`ясування обставин відсутності ОСОБА_1 на робочому місці в період з 08 жовтня 2020 року по 13 жовтня 2020 року.

Зазначене розслідування призначено з урахуванням інформації, викладеної в листах Вінницької обласної державної адміністрації від 08 жовтня 2020 року № 01.01-31/6321 та Служби автомобільних доріг у Вінницькій області від 12 жовтня 2020 року № 2479/1 і від 13 жовтня 2020 року № 2492.

У листі Вінницької обласної державної адміністрації від 08 жовтня 2020 року зазначено, що 08 жовтня 2020 року Управлінням Служби безпеки у Вінницькій області ОСОБА_1 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України. У листах Служби автомобільних доріг у Вінницькій області лише зазначено про те, що начальник Служби автомобільних доріг у Вінницькій області ОСОБА_1 відсутній на робочому місці 12 та 13 жовтня 2020 року, а його обов`язки виконують заступник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За змістом Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 (надалі Порядок 950), вбачається, що відсутність працівника на роботі по причині затримання правоохоронними органами в кримінально-процесуальному порядку не є підставою для проведення службового розслідування, що передбачене зазначеним порядком.

Не зазначено такої підстави і в оскаржуваному наказі.

Видаючи наказ про проведення службового розслідування з метою з`ясування обставин відсутності позивача на робочому, відповідач достеменно був обізнаний про причини відсутності ОСОБА_1 на роботі.

Так, у відповідності до листа Вінницької обласної державної адміністрації від 08 жовтня 2020 року, на який в наказі посилається сам відповідач - «08 жовтня 2020 року Управлінням Служби Безпеки України у Вінницькій області спільно з працівниками інших правоохоронних органів затримано в порядку ст. 208 КПК України начальника Служби автомобільних робіт у Вінницькій області ОСОБА_1» (а.с.24, 34).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що проведення службового розслідування щодо обставин, які відомі відповідачу та які очевидно вказують на поважність причин відсутності позивача на робочому місці не свідчить, що Державне агентство автомобільних доріг України використало свої повноваження, визначені Порядком 950 з легітимною метою, що ним передбачена.

Отже, відсторонення позивача у зв`язку з проведенням зазначеного службового розслідування є незаконним, оскільки не переслідувало легітимної мети та не було необхідним в демократичному суспільстві.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача не зміг пояснити суду необхідність вжиття зазначеного заходу з точки зору можливості чи не можливості проведення службового розслідування без такого відсторонення.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав до задоволення позову не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування рішення з прийняттям постанови по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви та апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір на загальну суму 2 270 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у зазначеному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 рокускасувати та прийняти постанову.

Позов ОСОБА_1 до Державного агентства автомобільних доріг України про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державного агентства автомобільних доріг Українивід 13 жовтня 2020 року № 453-К «Про проведення службового розслідування» в частині відсторонення ОСОБА_1 від здійснення повноважень начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області.

Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України, місце знаходження - вул. Фізкультури, 9, м. Київ, ідентифікаційний код 37641918, на користь ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.