ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року м. Чернівці Справа № 720/826/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Оленчука І.В., дата складання повного тексту рішення невідома, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив: припинити стягнення аліментів на підставі рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14.11.2013 року, визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та стягнути безпідставно набуті кошти у розмірі 45 400 грн.

В обґрунтування позову вказував на те, що рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14.11.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 09.10.2013 року до його повноліття.

Про наявність вказаного судового рішення та відкриття виконавчого провадження йому нічого не було відомо, оскільки участі у розгляді цивільної справи про стягнення аліментів він не брав та постанова про відкриття провадження йому не вручалася.

30.07.2019 року при перетині державного кордону ОСОБА_1 було вручено рішення про відмову в перетині державного кордону України, оскільки стосовно нього відбулося спрацювання БД 1.2Б Індекс «Н» (Заборона виїзду з України), таким чином він дізнався про наявність заборгованості по сплаті аліментів у сумі 44 200 грн, у зв`язку з чим був змушений погасити вказану заборгованість з метою термінового виїзду за меді України. Також, 27.09.2019 року позивачем було додатково сплачено аліменти у сумі 1200 грн.

В подальшому, рішенням Новоселицького районного суду від 11.11.2020 року виключено з актового запису про народження ОСОБА_3 , 10.10.2006 року Провадження №22-ц/822/992/21

народження, №14 від 19.10.2016 року, складеного Виконавчим комітетом Диновецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, відомостей про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як батька дитини.

За наведеного вважає, що всі грошові кошти, які отримані відповідачем є безпідставно набутими коштами, які підлягають поверненню, а тому просив позов задовольнити.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Виконавчий лист, виданий Новоселицьким районним судом Чернівецької області від 14 листопада 2013 року по цивільній справі №2-923/2013 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 600 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття - визнано таким, таким що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в сумі 45 400 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині стягнення безпідставно набутих коштів ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в обґрунтування якої вказує на те, що згідно ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті аліменти.

Наголошує на тому, що судом першої інстанції не було встановлено факту недобросовісності з її боку як набувача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на підставі чого просить рішення в оскаржувані частині скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні вказаної вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 просить її залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині без змін. Наголошує на тому, що судом першої інстанції надано вірну правову оцінку обставинам справи та ухвалене законне й обґрунтоване рішення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справив в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи позовні вимоги в оскаржуваній частині суд вказав на те, що рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11.11.2020 року виключено відомості про позивача як батька дитини - ОСОБА_3 , а тому суд вважав, що відповідачем ОСОБА_2 було безпідставно набуто грошові кошти в сумі 45 400 грн, оскільки вищевказаним рішенням встановлено, що відповідачу було відомо та підтверджено під час розгляду справи факт того, що позивач не являється біологічним батьком дитини, а тому дійшов висновку щодо стягнення з ОСОБА_2 безпідставно набутих коштів.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 09.07.2019 року (а.с.15).

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14.11.2013 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі по 600 грн щомісячно до досягнення ним повноліття та видано виконавчий лист (а.с.6, 7).

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11.11.2020 року виключено з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , №14 від 19.10.2016 року, складеного Виконавчим комітетом Диновецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, відомостей про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як батька дитини (а.с.10-11).

З відповіді Новоселицького РВДВС №227.13/20/2922 від 17.02.2021 року на запит адвоката Паланійчука В.П. вбачається що, 05.12.2013 року відкрито виконавче провадження згідно виконавчого листа №2-923 від 20.11.2013 року.

23.03.2018 року державним виконавцем у зв`язку з наявністю заборгованості понад 6 місяців згідно п.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанови, крім іншого, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а 31.07.2021 року боржник ОСОБА_1 погасив заборгованість по виплаті аліментів у повному обсязі, та сплативши 44200 грн (а.с.12-13).

З копій квитанції №0.0..1 від 31.07.2019 року грн та №0.0..1 від 27.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 44 200 грн та 1200 грн аліментів відповідно (а.с.8-9).

Крім того, постановою Чернівецького апеляційного суду від 30.01.2020 року у справі №720/1572/19 встановлено, «…що відповідачка у суді першої інстанції визнала ту обставину, що позивач не є біологічним батьком її сина, про що зазначила у відзиві на позов, а також в поданій апеляційній скарзі, тому суд першої інстанції призначив судово-генетичну експертизу на підтвердження обставини, яка визнана відповідачкою, отже не підлягає доказуванню».

Заперечення в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного рішення суду зводяться до недоведеності позивачем недобросовісності отримувача аліментів, що суд першої інстанції вважав доведеним.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як висновок, зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави - це таке правовідношення, в силу якого одна сторона (набувач), яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої сторони (потерпілого) без достатньої правової підстави або на підставі, яка згодом відпала (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Позивач у даній справі сплачував аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно обов`язку батька щодо утримання дітей. Підставою для присудження їх стягнення були відомості про його батьківство.

Судом при розгляді справи про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини встановлено, що ОСОБА_1 не є батьком ОСОБА_3 , рішення суду набрало законної сили, тобто підстава, на якій відповідачем отримано від позивача аліменти на утримання дитини, відпала.

Про те, згідно з ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

У цій нормі передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

ЇЇ тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується та, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки і недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум.

Аналогічні висновки зробила ВП ВС в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 та ВС у постановах від 24 березня 2021 року у справі №757/60455/18-ц, 04 листопада 2020 року у справі №382/1728/18.

Дійсно, матеріали справи містять відомості про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, встановлення обмежень щодо виїзду за межі України боржника, але не містять доказів вручення ОСОБА_1 рішення про відмову у перетині кордону, у зв`язку з чим останній вимушений був сплати 44200 грн та 1200 грн.

Однак, в апеляційній скарзі апелянтом не спростовуються зазначені обставини, та судом вірно встановлено, що ОСОБА_2 була обізнана про небіологічне походження її дитини від ОСОБА_1 , що, в свою чергу, свідчить про бездіяльність щодо відкликання виконавчого листа із припиненням виконання і, як наслідок, недобросовісність набувача в частині пред`явлення до стягнення, очікування та отримання спірних сум.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність недобросовісних дій відповідача, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив в оскаржуваній частинні законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий підпис /І.Н. Лисак/

Судді підписи /Н.К. Височанська, А.І. Владичан/