Справа №731/521/20
Провадження №2/731/32/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Чичоти В.О.,

представника позивача Браташ О.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом Браташ Олени Анатоліївни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, - Варвинська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині, -

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2020 року до Варвинського районного суду Чернігівської області звернулася Браташ О.А. , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , з зазначеним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог, з урахуванням їх уточнення, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4 . Після смерті якої залишилась спадщина, зокрема, земельна частки (пай), розміром 4,46 га, яка виділена в натурі і розташована на території Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, яка належала померлій на праві особистої приватної власності. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого, остання розпорядилася вказаною земельною часткою (паєм) на користь ОСОБА_5 , який спадщину після померлої ОСОБА_4 прийняв. В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, а після його смерті спадщину прийняв відповідач по справі ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що на момент відкриття та прийняття спадщини після смерті своєї матері, вона була непрацездатною та пенсіонеркою за віком, а тому мала право на обов`язкову частку у спадщині, зокрема, у спірній земельній частці (паю), а саме, не менше 2/3 частки, яка б належала їй при спадкоємстві за законом, тобто - 1,49 га. З цих підстав, свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку є частково недійсними, оскільки були видані державним нотаріусом без врахування обов`язкової частки у спадщині, що належна позивачу. Таким чином, на думку позивача, вказані обставини порушують її права, як спадкоємця після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_4 , про що вона дізналася лише у липні 2020 року, оскільки є людиною без відповідної юридичної освіти.

У зв`язку з цим, зважаючи на неможливість вирішення спору в позасудовому порядку, позивач просить суд:

- визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 29 липня 2004 року, посвідченого Варвинською державною нотаріальною конторою, за ОСОБА_5 , яке видане на земельну частку (пай), розміром 4,46 га, що виділена в натурі і знаходиться на території Світличненської сільської ради Чернігівської області, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, в частині видачі свідоцтва на земельну частку пай, розміром 1,49 га, яка виділена в натурі і знаходиться на території Світличненської сільської ради Чернігівської області;

- визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 травня 2007 року, яке зареєстроване в реєстрі за №925, у межах спадкової справи №165 за 2007 рік, виданого спадкоємцю ОСОБА_3 посвідчене Варвинською державною нотаріальною конторою на земельну частку (пай), розміром 4,46 га, вартістю 53 286, 46 грн, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території Світличненської сільської ради Чернігівської області, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №040196, виданого 20 липня 2004 року Варвинського районною державною адміністрацією Варвинського району Чернігівської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №34, а саме: недійсним в частині видачі свідоцтва на земельну частку (пай), розміром 1, 49 га, яка виділена в натурі і знаходиться на території Світличненської сільської ради Чернігівської області;

- визнати за позивачем право власності на обов`язкову частку у спадщині за законом на земельну частку пай, розміром 1,49 га, яка виділена в натурі і знаходиться на території Світличненської сільської ради Чернігівської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20 січня 2021 року. Додатково, судом було зобов`язано Варвинську районну державну нотаріальну контору Чернігівської області повідомити суду про те, чи відкривалися спадкові справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , а в разі відкриття спадкових справ надати їх належним чином засвідчені копії.

12 січня 2021 року з Державного нотаріального архіву Чернігівської області на адресу суду надійшла копія спадкової справи №91/2004, заведена Варвинською державною нотаріальною конторою до майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 56-67).

20 січня 2021 року, з підстав заявленого клопотання представника позивача - адвоката Браташ О.А., судове засідання було відкладене на 09 лютого 2021 року.

Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року задоволено клопотання представника позивача Браташ О.А. про її участь у підготовчому судовому засіданні, яке призначене на 09 лютого 2021 року, в режимі відеоконференції.

09 лютого 2021 року, з підстав необхідності витребування письмових доказів по справі, у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 12 березня 2021 року.

23 лютого 2021 року з Державного нотаріального архіву Чернігівської області на адресу суду надійшла копія спадкової справи №165/2007, заведеної Варвинською державною нотаріальною конторою до майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 136-149).

Ухвалою суду від 01 березня 2021 року задоволено клопотання представника позивача Браташ О.А. про її участь у підготовчому судовому засіданні, яке призначене на 12 березня 2021 року, в режимі відеоконференції.

12 березня 2021 року, у зв`язку з заявленим клопотанням сторони відповідача, підготовче засідання було відкладене на 26 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 23 березня 2021 року задоволено клопотання представника позивача Браташ О.А. про її участь у підготовчому судовому засіданні, яке призначене на 26 березня 2021 року, в режимі відеоконференції.

26 березня 2021 року в підготовчому судовому засіданні клопотання представника позивача Браташ О.А. задоволено, надано час для підготовки останньою уточнених позовних вимог та направлення їх стороні відповідача, у зв`язку з чим по справі оголошено перерву до 20 квітня 2021 року.

13 квітня 2021 року поштовим зв`язком на адресу суду від представника позивача Браташ А.О. надійшла доповнена позовна заява. Відповідно до якої ОСОБА_7 виключена з числа відповідачів (а.с. 188-191).

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року задоволено клопотання представника позивача Браташ О.А. про її участь у підготовчому судовому засіданні, яке призначене на 20 квітня 2021 року, в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року задоволено заяву представника позивача, - адвоката Браташ О.А. та залишено без розгляду позов в частині заявлених позовних вимог до відповідача по справі, - ОСОБА_7 щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині. Стягнуто з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 витрати на професійну правничу допомогу.

20 квітня 2021 року в підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача Гезердава В.В. задоволено та надано строк стороні відповідача для подачі відзиву на позовну заяву терміном 15 днів та 7 днів стороні позивача з дня одержання відзиву для надання відповіді на відзив, у зв`язку з чим, підготовче судове засідання було відкладене на 27 травня 2021 року.

06 травня 2021 року від представника відповідача, - адвоката Гезердава В.В. надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до змісту якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні заявлених до нього позовних вимог та стягнути з позивача понесені ним судові витрати. Обґрунтовує свою позицію зокрема тим, що посилання позивача на норми ЦК України не може бути взяте до уваги судом, оскільки спірні правовідносини мали місце під час дії ЦК УРСР, в редакції, яка діяла до 01 січня 2004 року. Крім того, стороною відповідача вказано, що позивачем не враховано весь обсяг успадкованого нею майна після померлої, оскільки успадкована нею частка перевищує розмір бажаної обов`язкової частки заявленої позивачем(а.с. 235-238)

27 травня 2021 року в зазначеній цивільній справі підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 18 червня 2021 року, яке в подальшому, з підстав заявлених клопотань сторін по справі, було відкладене на 15 липня 2021 року.

15 липня 2021 року в судове засідання сторони по справі не з`явилися, звернувшись до суду з клопотанням про відкладення розгляду справу, у зв`язку з чим, зважаючи на те, що у головуючий з 19 липня 2021 року до 21 серпня 2021 року перебуватиме у щорічній основній відпустці, розгляд справи було відкладено на 08 вересня 2021 року.

08 вересня 2021 року адвокат Браташ О.А. участь в судовому засіданні в режимі відео конференції не взяла, особисто в зал судового засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про відкладення розгляду справи по суті, посилаючись на зайнятість в іншому процесі, будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надіслала.

Особа, в інтересах якої подано позов - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила.

Суд зважаючи на те, що представник позивача, адвокат Браташ О.А. не з`явилася у судове засідання повторно, будь-яких документів на підтвердження поважності неявки в судове засідання, зокрема факту її участі у іншій судовій справі, до суду не подала. Більш того, відомості про дату та час даного судового засідання їй були відомі з 15 липня 2021 року, а тому підстави для відкладення засідання, викладені у клопотанні представника позивача Браташ О.А. , суд поважними не визнав. У зв`язку з цим, судом, з врахуванням положень ст. 223 ЦПК України, було розпочато розгляд справи за відсутності сторони позивача, на підставі наявних доказів.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 08 вересня 2021 року заявлені до нього вимоги не визнав та заперечив щодо їх задоволення.

Пояснив, що його баба - ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_9 . Все життя вони працювали та проживали в с. Світличному Варвинського району. Від шлюбу в них народилось троє дітей - ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . ОСОБА_10 проживав в АРК Крим, та помер. ОСОБА_5 , батько відповідача, проживав в смт Варва, піклувався про матір, оскільки інші діти проживали окремо. Він помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач по справі - ОСОБА_2 , на його пам`яті, та на даний час проживала в м. Харків. За життя його баба та дід збудували будинок в АДРЕСА_1 . Будинок був цегляний з шиферним дахом, окремо було збудовано на тій же ділянці погреб, гараж, сараї. Будинок було обладнано побутовою технікою, меблями, газифіковано, проведено електропостачання та був наявний колодязь. Приблизно за місяць до смерті баби сам відповідач переїхав до неї жити, оскільки вона потребувала стороннього догляду. На поховання приїхали родичі, зокрема і ОСОБА_2 . Остання побула до 9 днів після поховання, будь-якого конфлікту з іншими спадкоємцями у неї не було, отже, вона продала наявне домогосподарство, розпорядилась речами домашнього вжитку, іншим майном. Продаж будинку відбувалась без оформлення відповідних документів, оскільки спадкодавці не оформили його у встановленому порядку. Вказаний продаж відбувався за ціну, що була еквівалентна на той час близько 4000 доларів США. Крім того, до складу спадщини входила земельна ділянка, під згадуваним будинком, право на майновий пай, вклади у банківських установах.

Представник відповідачів Гезердава В.В. в судовому засіданні 08 вересня 2021 року позовні вимоги не визнав та вказав на відсутність правових підставі для їх задоволення. В обґрунтування своєї позиції вказав, що загальний розмір отриманої позивачем спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , перевищує розмір належної їй обов`язкової частки, а тому заявлені вимоги позивача не можуть бути задоволені, оскільки суперечать вимогам законодавства. Крім того, звернув увагу на те, що заповідач у заповіті зробила розпорядження щодо всього свого майна, заповівши земельну ділянку сину, а все інше майно та права були заповідані позивачу. Звернув увагу суду, на те, що стороною позивача не додано документів на підтвердження ідентичності особи позивача з особою, вказаною в заповіті, недоведеності факту невідповідності її частки у майні обов`язковій частці у спадщині.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Варвинської державної нотаріальної контори Зеленський С. не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 90).

В подальшому, для повторного виклику в судове засідання свідків, заявлених для допиту за клопотанням сторони позивача, по справі була оголошена перерва до 06 жовтня 2021 року.

Призначене судове засідання на 06 жовтня 2021 року, з підстав перебування судді Савенка А.І. на лікарняному, було відкладене на 08 листопада 2021 року.

Представник позивача - адвокат Браташ О.А. в судовому засіданні 09 листопада 2011 року позов підтримала та наполягала на задоволенні заявлених вимог в повному обсязі. Вказала, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були її діти - ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . З заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись лише ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , вказані у заповіті. Інший спадкоємець - ОСОБА_10 , спадщину фактично не приймав, оскільки проживав окремо від спадкодавця. Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 помер. Після його смерті спадщину прийняв лише ОСОБА_3 . ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_1 . Приблизно за рік до смерті, її донька ОСОБА_2 переїхала та постійно проживала зі спадкодавцем, піклувалась про неї. Після смерті матері організувала похорон, та розпорядилась спадковим майном, а саме використовувала речі домашнього вжитку, набула у розпорядження документи померлої, сплачувала земельні податки, проживала деякий час у будинку. На обґрунтування своєї позиції вказала, що оскільки ОСОБА_11 прийняла спадщину як за законом так і за заповітом, то їй належить успадковане майно за заповітом, та обов`язкова частка у спадщині (оскільки позивач була на час смерті статус пенсіонера) 2/3 від тієї частини, яку б вона мала спадкувати за законом. Зважаючи на що частка у спадкуванні іншого спадкоємця має бути зменшена. При вирахуванні обов`язкової частки у спадщині слід враховувати лише тих спадкоємців, які прийняли спадщину, та подали відповідні заяви до нотаріальної контори. Також вказала, що до спадкової маси входить виключно те майно, яке згадується у спадковій справі померлої, а саме, - земельна частка пай, розміром 4,46 га, земельна ділянка для обслуговування будинку та городництва розміром 0,23 га, грошові вклади у банку. Наголосила, що розмір грошових заощаджень на банківських рахунках не має братись судом до уваги, оскільки був зроблений за часів СРСР, розмір коштів на них є незначним, та не може бути отриманий фактично, аналогічно, слід виключити і майновий пай. Також, до спадкової маси не входить будинок, який був розташований на земельній ділянці, оскільки посилання на нього фактично відсутні в спадковій справі, та відсутні будь-які правовстановлюючі документи на нього.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 08 листопада 2021 року не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день місце та час розгляду справи, участь свого представника не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Варвинської державної нотаріальної контори Зеленський С. не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Світличне Варвинського району Чернігівської області, померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7 том 1).

З метою отримання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , до Варвинської державної нотаріальної контори звернулися її спадкоємці, зокрема: 07 квітня 2004 року ОСОБА_5 та 17 червня 2004 року ОСОБА_2 з відповідними заявами (а.с. 56, 57 том 1).

Вказана у заповіті особа - ОСОБА_12 , є позивачем по справі ОСОБА_2 , адже вказаний факт був визнаний в судовому засіданні відповідачем, крім того, позивачем надано копію посвідки (а.с. 13), що підтверджує факт народження у ОСОБА_9 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 доньки ОСОБА_11 .

Іншими спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були її діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що визнано сторонами по справі.

За життя ОСОБА_4 , жителька с. Світличне Варвинського району Чернігівської області, на випадок своєї смерті розпорядилася належною їй земельною часткою (паєм), розміром 4,46 га, в межах згідно з планом, яка виділена в натурі і розташована на території Світличненської сільської ради на користь ОСОБА_5 . Все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належне на день її смерті, на що за законом матиме право, крім земельної частки (паю), заповіла на користь ОСОБА_12 , про що свідчить відповідна копія заповіту, складеного 06 листопада 2002 року та посвідченого секретарем виконкому Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області Чемерис Н.П., який був зареєстрований в реєстрі за №104 (а.с. 59 том 1). Факт наявності вказаного заповіту також підтверджується відомостями з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №62972398 від 19 грудня 2020 року (а.с. 36-40 том 1).

В подальшому, в межах заведеної спадкової справи, нотаріусом було видано:

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 квітня 2004 року на користь ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_2 , на спадкове майно, що складається із земельної ділянки, розміром 4,46 га, розташованої на території Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю 51 484, 50 грн (а.с. 66 том 1);

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23 червня 2004 року на користь ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_3 , на спадкове майно, що складається із земельної ділянки, розміром 0,34 га, яке передано для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, вартістю 10 126, 96 грн, розташованої в АДРЕСА_1 (а.с. 66 зворот том 1);

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 29 червня 2004 на користь ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_3 , на спадкове майно, що складається із грошових внесків з належними відсотками, суми компенсації по спец рахунках на ці внески, що зберігалися у відділенні ощадного банку №3093/04, с. Світличне, на рахунках № НОМЕР_2 , у відділенні ощадного банку №3093, смт Варва, на рахунках № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , з нарахованими компенсаціями, належних померлій та померлому ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, на підставі ощадних книжок вищезазначеного ощадбанку (а.с. 67 том 1).

Крім того, з матеріалів, долучених до справи за клопотанням адвоката Браташ О.А. вбачається наявність за життя у ОСОБА_4 права на частку пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства, яке перебувало у спільній частковій власності бувших членів КПСП «Світличненське» с. Світличне Варвинського району Чернігівської області, загальна вартість якої станом на 01 січня 2002 року була визначена в розмірі 3 940, 438 грн, або 0,1401378 відсотків, що доводиться копією свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНВР №4853, виданий 21 березня 2002 року Світличненською сільською радою (а.с. 101 том 1).

Також, відповідно до повідомлення №03-17/3, виданого 22 лютого 2021 року головою Світличненського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, на підставі записів в погосподарських книгах за адресою АДРЕСА_1 , знаходиться будинок збудований у 1965 році, де до 11 червня 2003 року була зареєстрована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що також підтверджується копією відповідної погосподарської книги (а.с. 172-175 том 1). Також, зі вказаної погосоподарської книги вбачається, що будинок був газифікований та електрифікований, господарство в різні роки мало певну кількість домашніх тварин. Зважаючи на той факт, що померла спадкоємиця проживала в будинку, отже мала певні речі вжитку меблі побутову техніку. Крім того, з по господарської книги вбачається і факт проживання в означеному будинку інших осіб.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 вказала, що вона тривалий час мешкає у с.Світличному Прилуцького району та була знайома з сім`єю ОСОБА_7 . Так, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 проживали в селі по АДРЕСА_1 . Будинок мав декілька кімнат, був придатний для життя. ОСОБА_16 помер задовго до смерті дружини, тому донька - ОСОБА_2 , близько року до смерті матері почала проживати з нею, опікувалась господарством, здійснювала поточний ремонт будинку. Окрім доньки, померла мала ще двох синів - ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , однак вони проживали окремо, зокрема ОСОБА_17 в АРК Крим. Коли спадкодавець померла, позивач ОСОБА_2 займалась похованням. Для цього прибули й інші родичі. Згодом, позивач ОСОБА_2 деякий час після смерті матері проживала у будинку, після чого продала його іншим людям, за 3000 доларів США, гроші розподілила на всіх спадкоємців порівну.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер. Після його смерті спадщину прийняв його син - ОСОБА_3 , подавши відповідну заяву про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 136 том 1), та 22 травня 2007 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до абзацу 4 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», до осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку.

Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин від 10 червня 2003 року) право на пенсію за віком мають: жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

З копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 , яке видане 02 грудня 2003 року вбачається, що ОСОБА_18 , було призначено пенсію (а.с. 12 том 1).

За таких підстав, беручи до уваги, що ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , то на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 , їй виповнилося повних 56 років, що дає підстави вважати її особою, яка підпадає під категорію непрацездатної дитини спадкодавця, у відношення до померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4

01 грудня 2020 року адвокат Браташ О.А. діючи в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Варвинського районного суду Чернігівської області з даним позовом (а.с. 3).

З метою реалізації права на обов`язкову частку у спадщині, 13 березня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Варвинської державної нотаріальної контори Чернігівської області з відповідною заявою з вимогою оформити спадщину на земельну ділянку розміром 4,46 га, яка розташована на території Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видати свідоцтво про право на спадщину за законом, про що свідчить її відповідна копія (а.с. 193 том 1).

За результатами розгляду вищезазначеної заяви, 15 червня 2021 року державним нотаріусом Варвинської державної нотаріальної контори Зеленським С.М. була винесена постанова №154/02-31 про відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, площею 4,46 га, що розташована на території Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, як обов`язкову частку у спадщині, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 46 том 2).

Аналізуючи законодавство, яке слід застосовувати при вирішенні даного спору суд зазначає наступне.

Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення.

Як вже встановлено судом, спадщина після померлої ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 4, 5 ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Факт прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном спадкоємця ОСОБА_5 підтверджується довідкою з місця проживання спадкодавця (зворот а.с. 65 том 1). Аналогічний факт щодо прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_2 стверджувався позивачем, та визнаний безпосередньо відповідачем у своїх усних поясненнях. Крім того, спадкоємці звернулись з відповідними заявами про прийняття спадщини як за заповітом так і законом, і нотаріусом було здійснено висновок про можливість прийняття таких заяв, відкриття спадкової справи, видачі свідоцтв про право на спадщину.

Таким чином, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила, у тому числі щодо прийняття спадщини.

У зв`язку з цим, суд приходить до переконання щодо необхідності керуватись в даному випадку матеріальними нормами ЦК УРСР в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин.

Стаття 524 ЦК УРСР визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За положенням ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, у випадку, якщо фактично спадкоємець вступив в управління або володіння спадковим майном, він визнається таким, що прийняв спадщину. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (ст. 535 ЦК УРСР).

Суд зважає, що абзацом 2 п. 7 Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» N 4 від 24 червня 1983 року, визначено, що обов`язкова частка у спадщині визначається з урахуванням усіх спадкоємців за законом тієї черги, котра при відсутності заповіту закликалася б до спадкування, а також утриманців спадкодавців, які мають право на спадщину. При цьому береться до уваги вартість усього спадкового майна, незалежно від того, чи проживав хто-небудь із спадкоємців разом із спадкодавцем.

До таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення (постанова Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 292/389/17).

Таким чином, при визначенні розміру обов`язкової частки враховується все спадкове майно, як заповідане, так і те, що не охоплене заповітом, а також речі звичайної домашньої обстановки та вжитку належні за життя спадкодавцю.

Суд звертає увагу, що суть інституту обов`язкової частки в межах спадкового права полягає в тому, що в силу прямої вказівки закону і незалежно від змісту заповіту найбільш соціально незахищені спадкоємці, коло яких вичерпно визначено нормами законодавства, успадковують після смерті спадкодавця, за законом, не менше встановленої законом відповідної частки, яка належала б їм при спадкуванні за законом, тим самим забезпечуючи примат інтересів соціально незахищених суб`єктів даних суспільних правовідносин. Тобто, право на обов`язкову частку у спадщині є право обов`язкового спадкоємця на гарантований законом мінімальний розмір спадщини, незалежно від змісту заповіту.

Слід також зазначити, що у випадку коли спадкодавець у заповіті здійснив розпорядження щодо розподілу спадкової маси між спадкоємцями, один з яких має право на обов`язкову частку у спадщині, то право на таку частку набувається ним виключно у випадку її невідповідності розміру належної обов`язкової частки. В противному випадку спадкування здійснюється в межах заповіту, оскільки, за таких обставин мета інституту обов`язкової частки в межах спадкового права фактично досягнута.

У зв`язку з наведеним, суд критично оцінює позицію сторони позивача, щодо права на спадкування обов`язкової частки у спадщині, окремо від змісту самого заповіту, оскільки вона не ґрунтується на встановлених законом принципах згадуваного інституту спадкування.

Отже, для доведення обставин щодо порушення прав позивача в частині належної їй обов`язкової частки у спадщині, позивач повинна довести факт не перевищення загальної вартості успадкованої позивачем частки спадщини за заповітом - вартості обов`язкової частки у розумінні ст. 535 ЦК УРСР, по відношенню до всього складу спадкової маси.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи наведені норми права та встановлені фактичні обставини справи суд констатує, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавиця ОСОБА_4 , склала заповіт, яким розподілила все наявне в неї майно між своїми дітьми - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

У відповідності до заповіту спадкоємець ОСОБА_5 отримав земельну ділянку вартістю 51484 грн. 50 коп., спадкоємиця ОСОБА_2 отримала право на все інше майно, до складу якого входило зокрема: - земельна ділянка для обслуговування житлового господарства та ведення ОСГ вартістю 10126 грн. 96 коп.; - грошові внески з належними відсотками в установі банку.

Окремо, самим представником позивача додано до матеріалів справи відомості, про належність померлій сертифікату на право на майновий пай розміром 3940 грн. 43 коп. Повідомлено про фактичне існування будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , та надано фотознімки померлої, біля цього будинку; речей домашнього вжитку спадкодавиці. Аналогічні відомості щодо об`єкту нерухомого майна, підтверджуються як копіями погосподарської книги, довідкою з місця проживання у спадковій справі, так і поясненнями сторін, та показами свідка, яка, як і відповідач підтвердила факт навіть розпорядження (продажу) позивачем частини успадкованого майна (будинку).

При цьому, суд констатує, що стороною позивача не доведено, що вартість отриманого у спадщину майна є нижчою за розмір обов`язковою частки у спадщині, що може бути виділена позивачу. Більш того, сторона позивача взагалі не надала відомостей про розмір грошових вкладів, не повідомила у заявах по суті справи, факт існування на успадкованій земельній ділянці об`єкту будівництва, хоча в поясненнях по суті справи наголошувала на спільному проживанні позивача зі спадкоємцем, не надала перелік інших речей домашнього вжитку, та їх вартість на момент спадкування, на які остання набула права відповідно до заповіту.

Натомість, правова позиція сторони позивача ґрунтувалась на тому, що сертифікат на майновий пай, об`єкт нерухомості, речі домашнього вжитку взагалі не входять до спадкової маси, оскільки відомості про них «не містяться в спадковій справі», що вочевидь не відповідає фактичним обставинам справи, повідомленій стороною позивача інформації та відповідному законодавству.

Окремо, суд звертає увагу на хибність позиції позивача щодо розрахунку розміру обов`язкової частки у спадщині лише серед спадкоємців, які прийняли спадщину. Адже в даному випадку, слід брати до уваги всіх можливих спадкоємців першої черги, тобто - ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , та, зокрема, і ОСОБА_10 . Тому, обов`язкова частка у спадщині, з врахуванням трьох спадкоємців першої черги, які могли бути закликані до спадкоємства, має складати не 2/6 частини від загальної кількості майна, як вказує позивач, а лише 2/9 частини від загального складу спадщини (2/3 частини від 1/3 частини спадщини за законом).

Суд зважає на те, що позивач звернулась до суду за захистом своїх прав через 17 років після виникнення підстав для спадкування, внаслідок чого, встановлення загального обсягу спадкової маси, зокрема, наявність та розмір вкладів у банківських установах, можливість успадкування майнового паю в КСП, оцінка вартості об`єкту нерухомості на земельній ділянці, його оснащення, перелік та вартість речей домашнього вжитку, значно ускладнені. Однак бере до уваги, що як про існування майнового сертифікату на суму 3940 грн. 43 коп., повідомлено самим представником позивача, так і про об`єкт нерухомості на відповідній земельній ділянці, розпорядження позивачем речами вжитку померлої повідомлено свідком, що допитувався за клопотанням сторони позивача, а відтак, вказаний обсяг майна повинен враховуватись а розмір та його вартість доведена перед судом.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на повне та об`єктивне дослідження всіх доказів, які наявні у матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

За таких підстав, інші вимоги позову, які є похідними, також не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Відповідачем у відзиві заявлено вимогу про розподіл судових витрат та заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, які були понесенні відповідачем у сумі 10 000 гривень. Документів на підтвердження вказаних витрат протягом розгляду справи по суті стороною відповідача не подано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Браташ Олени Анатоліївни (адреса для листування: АДРЕСА_4 ), яка діє в інтересах ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІПН НОМЕР_6 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ), до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІПН НОМЕР_7 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, - Варвинська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області (юридична адреса: 17600, смт Варва Чернігівської області, вул. Пилипенка 3) про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині, відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 листопада 2021 року.

Суддя А.І.Савенко