Справа № 383/742/21
Номер провадження 2/383/342/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бондаренко В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Могиленко В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кушнірьова О.М.,

представника відповідача Пашко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця», в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» №29/ОС від 16.07.2021 року щодо його звільнення з посади район контактної мережі ст.Бобринець 2 групи /ЕЧК-23/ машиніст автомотриси 6 розряду, поновити його в виробничому підрозділі служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» на посаді район контактної мережі ст. Бобринець 2 групи /ЕЧК-23/ машиніст автомотриси 6 розряду з 16.07.2021 року та стягнути з Акціонерного товариства «Укрзалізниця» Регіональної філії «Одеська залізниця» на його користь 15000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно з наказом №56/ОС від 03.10.2008 року був прийнятий учнем електромонтера контактної мережі по 2 розряду в Бобринецький район контактної мережі. Згідно з наказом №8/ОС від 12.01.2009 року переведений електриком територіальної контактної мережі 3 розряду. Згідно з наказом ЕЧВК-03/29ОС від 16.06.2015 року переведений машиністом автомотриси 5 розряду Бобринецького району контанктної мережі. Згідно наказу від 01.12.2015 року №1/ОС відокремлений структурний підрозділ «Долинська дистанція електропостачання» Одеської залізниці реорганізовано у виробничий підрозділ «Долинська дистанція електропостчання» Служби електропостачання регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Згідно з наказом №2/ОС від 08.02.2018 року переведений машиністом автомотриси по 6 розряду районної контактної мережі по ст. Бобринець. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №938 від 31.10.2018 року регіональна філія «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» перейменовано на регіональну філію «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до наказу №29/ОС від 16.07.2021 року його звільнено у зв`язку з систематичним невиконанням трудових обов`язків без поважних причин на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Підставою для його звільнення стала наявність наказу №ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 року про оголошення догани за порушення трудової дисципліни та наказу №ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 року про оголошення догани за порушення турдової дисципліни, згода профкому на його звільнення відповідно до протоколу №4 від 22.06.2021 року. Своє звільнення вважає незаконним та безпідставним, з порушенням діючого законодавства та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Згідно наказу №ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 року йому поставлено в провину чотири випадки порушення трудової дисципліни, а саме що: 02.04.2021 року припинив роботу до здачі зміни, залишив робоче місце без повідомлення про це енергодиспетчера та начальника ЕЧК; 14.04.2021 року відмовився виконувати поставлені завдання при перебування на зміні, а також не вніс записи до Журналу обліку ремонтів і технічних обслуговувань щодо виявлених недоліків; 22.04.2021 року перебував на робочому місці без спецодягу. За ці порушення йому винесли догану, але за яке конкретно порушення, в наказі не встановлено, що є порушенням ч.2 ст.149 КЗпП України. В порушення вимог ч.4 ст.149 КЗпП України під розписку про накази №ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 року, №ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 року про оголошення йому догани за порушення трудової дисципліни йому не повідомляли.

22.06.2021 року письмово оскаржив накладення на нього стягнення за порушення трудової дисципліни по наказу №ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 року в комісію по трудових спорах, не погоджуючись з таким стягненням. 16.07.2021 року письмово звертався до комісії по трудових спорах про видачу відповіді на оскарження винесеної йому догани згідно наказу №ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 року, але в порушення вимог ст.ст. 225-228 КЗпП України жодного запрошення на засідання комісії не отримав та жодної відповіді також.

19.07.2021 року письмово оскаржив накладення на нього стягнення за порушення трудової дисципліни по наказу №ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 року в комісію по трудових спорах, але знову були порушені норми статтей 225, 226 КЗпП України.

Внаслідок незаконного звільнення йому завдано моральну шкоду у розмірі 15000 грн., яка полягає у негативних психологічних переживаннях, позбавленні можливості вести активний спосіб життя, мати кошти для задоволення своїх нагальних життєвих потреб.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2021 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, якому відстрочено сплату судового збору у розмірі 908 грн. до ухвалення судового рішення у справі. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (Т1 а.с. 22-24).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2021 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Кушнірьова О.М. про витребування доказів (Т1 а.с. 53-54).

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних в позовній заяві, додатково пояснивши, що спецодяг позивачу не видавався.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, пояснивши, що позивачу було запропоновано надати пояснення, однак він їх не надав. Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надав.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Наказом (розпорядження) Долинської дистанції електропостачання «Одеська залізниця» державної адміністрації залізничного транспорту України про прийом на роботу №56/ОС від 03.10.2008 року позивач на підставі його заяви прийнятий на посаду учня електромонтера контактної мережі 2 розряду 6 району контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) з 03.10.2008 року, що підтверджується його копією (Т1 а.с.74).

Згідно копії наказу (розпорядження) Долинської дистанції електропостачання «Одеська залізниця» державної адміністрації залізничного транспорту України про переведення на іншу роботу №8/ОС від 12.01.2009 року, позивач переведений на посаду електромонтера контактної мережі 3 розряду 6 району контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) з 12.01.2009 року (Т1 а.с.75).

Згідно копії наказу (розпорядження) Долинської дистанції ДП «Одеська залізниця» про переведення на іншу роботу №ЕЧВК-03/29ОС від 16.06.2015 року, позивач переведений на посаду машиніста автомотриси 5 розряду 6 району контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) з 16.06.2015 року (Т1 а.с.76).

Згідно копії наказу (розпорядження) виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» №2/ОС від 08.02.2018 року, позивач переведений на посаду машиніста автомотриси 6 розряду 6 району контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) з 08.02.2018 року (Т1 а.с.77).

Згідно копії наказу виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинської дистанції електропостачання» №ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 року позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани на підставі протоколу наради №ЕЧВК-45/11 від 22.04.2021 року, а саме за фактами: припинення 02.04.2021 року роботи до здачі зміни, залишення робочого місця, без повідомлення про це енергодиспетчера та начальника ЕЧК; систематичного невиконання вказівок та розпоряджень керівників дистанції електропостачання та начальника району контактної мережі (відмова надання пояснень за допущені порушення, відмова виконання поставлених завдань при перебуванні на зміні 14.04.2021 року); не внесення записів 06.04.2021 року до Журналу обліку ремонтів і технічних обслуговувань щодо виявлених недоліків (вузла або деталі, несправності та їх причин, вжиті заходи, в тому числі, які загрожують безпеці руху поїздів); перебування 22.04.2021 року на робочому місці без спецодягу (Т1 а.с.196-197).

Згідно копії наказу виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинської дистанції електропостачання» №ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 року позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани на підставі протоколу наради №ЕЧВК-45/12 від 27.05.2021 року, а саме за фактами: припинення 19.05.2021 року роботи до здачі зміни, залишення робочого місця без повідомлення про це енергодиспетчера та начальника ЕЧК; перебування 19.05.2021 року на робочому місці без спецодягу (Т1 а.с.217).

З копії протоколу №ЕЧВК-45/14 наради при начальнику ВП «Долинська дистанція електропостачання» про факт невиконання посадових обов`язків машиністом автомотриси Бобринецького району контактної мережі ОСОБА_1 від 14.06.2021 року вбачається, що на нараді розглянувши невиконання своїх посадових обов`язків ОСОБА_1 (завдання згідно розпорядження №9 від 10.06.2021 року) та доповідну ОСОБА_1 від 14.06.2021 року щодо образ старшим електромеханіком ЕЧК-23 ОСОБА_2 10.06.2021 року встановлено, що 10.06.2021 року електромонтером к/м ОСОБА_3 було видано розпорядження №9 керівнику робіт ст.електромеханіку ОСОБА_2 та члену бригади машиністу автомотриси ОСОБА_1 на очищення від трави стрілочних переводів, тупику та під`їзних колій до ЕЧК-23. Старший електромеханік ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про доручену йому роботу згідно розпорядження №9. При спробі ЕЧКСМ ОСОБА_2 провести до виконання даної роботи цільовий інструктаж згідно «Інструкції з охорони праці №1.06 для машиніста автомотриси» ОСОБА_4 відмовився проходити інструктаж та виконувати дану роботу. За результатами наради було прийнято рішення підготувати подання до профспілкового комітету ВП «Долинська дистанція електропостачання» щодо отримання попередньої згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника з працівником ОСОБА_1 згідно пункту 3 ст.40 КЗпП України систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (Т1 а.с.230).

Начальником ВП «Долинська дистанція електропостачання» на ім`я голови профспілкового комітету ВП «Долинська дистанція електропостачання» направлене подання від 15.06.2021 року за №976 про надання попередньої згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника (звільнення) машиніста автомотриси ЕЧК-23 ОСОБА_1 за п.3 ст.40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (Т1 а.с.231).

22.06.2021 року відбулося засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Долинської дистанції електропостачання по розгляду вищезазначеного подання, оформлене протоколом №4, за результатами розгляду якого більшістю голосів вирішено надати згоду профкому на звільнення машиніста ЕЧК-23 ОСОБА_1 (Т1 а.с.232), про що було повідомлено начальнику виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» РФ «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (Т1 а.с.233). При цьому, судом встановлено, що рішення профспілкового органу про надання згоди на звільнення позивача не містить посилання на невиконання позивачем розпорядження №9 від 10.06.2021 року.

Наказом (розпорядженням) виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» №29/ОС від 16.07.2021 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 звільнено 16.07.2021 року з посади машиніста автомотриси 6 розряду 6 район контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» за ч.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин, що підтверджується його копією (Т1 а.с.236). Підставою звільнення зазначено: Наказ №ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 року про оголошення догани за порушення трудової дисципліни, Наказ №ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 року про оголошення догани за порушення трудової дисципліни, згода профкома, протокол №4 від 22.06.2021 року.

Згідно копії акту від 16.07.2021 року, ОСОБА_1 16.07.2021 року був ознайомлений з наказом №29/ОС від 16.07.2021 року про його звільнення, ставити підпис про ознайомлення з наказом відмовився, а також відмовився від отримання своєї трудової книжки (Т1 а.с.237).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В межах даної справи позивач хоча і не погоджується з наказами №ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 року та №ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, однак не заявив в позові вимог про їх скасування та не зазначив підтави їх незаконності, а тому посилання сторони позивача на незаконність накладених на позивача дисциплірнарних стягнень вказаними наказами виходить за межі предмету спору, з огляду на що судом не оцінюється.

Згідно ст. 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Однак матеріали справи не місять доказів виконання відповідачем вимог ст. 149 КЗпП щодо свого обов`язку до застосування дисциплінарного стягнення зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення за невиконання ОСОБА_1 розпорядження 10.06.2021 року. Посилання сторони відповідача на доповідну записку ОСОБА_1 як пояснення з приводу зазначеного проступку суд відхиляє, адже з протоколу №ЕЧВК-45/14 від 14.06.2021 року наради при начальнику ВП «Долинська дистанція електропостачання» (Т1 а.с.230) вбачається, що доповідна ОСОБА_1 стосується образ, які не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а не випадку невиконання останнім розпорядження 10.06.2021 року. Незважаючи на те, що підстава звільнення позивача відповідачу відома достеменно, до суду не надано відповідачем зазначеної доповідної записки на підтвердження законної підстави звільнення ОСОБА_1 , на існування якої посилається представник відповідача, а тому сторона відповідача не має права посилатися на неї.

Крім того, звільнення ОСОБА_1 здійснено 16.07.2021 року тобто пізніше одного місяця з дня виявлення проступку щодо невиконання розпорядження - 10.06.2021 року, що свідчить про відсутність на час видання наказу про звільнення правових підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення проступку 10.06.2021 року.

Наказ про припинення трудового договору №29/ОС від 16.07.2021 року не містить посилання на невиконання ОСОБА_1 розпорядження 10.06.2021 року як підстави для звільнення, а також посилання на документ, який містить опис вказаних обставин, що вказує на безпідставність посилання відповідача на обставини невиконання розпорядження 10.06.2021 року як підставу для звільнення.

Крім того, порушення процедури та строків застосування дисциплінарного стягнення свідчить про відсутність підстав для його накладення на ОСОБА_1 за невиконання розпорядження 10.06.2021 року.

Отже, відповідачем не доведено та матеріали справи не містять доказів допущення позивачем порушення трудової дисципліни та правової підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за його вчинення після оголошення догани 14.06.2021 року та до його звільнення 16.07.2021 року.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише, зокрема у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 роз`яснено, що за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП) і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 61 Конституції України було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одне й те саме правопорушення, а саме після оголошено останньої догани за вчинення порушень, звільнено за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України з посиланням як на підставу звільнення на накази №ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 року та №ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, згоду профкома та протокол №4 від 22.06.2021 року.

Однак звільнення працівника можливе лише за наявності його вини у вчиненні порушення трудової дисципліни (невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку), за вчинення якого до нього не застосовувалися інші заходи стягнення.

Таким чином, внаслідок застосування до позивача 30.04.2021 року та 14.06.2021 року дисциплінарних стягнень у вигляді догани та 16.07.2021 року дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи роботодавець всупереч ст. 61 Конституції України, ч. 1 ст. 147 та ч.2 ст. 149 КЗпП України двічі притягнув позивача до юридичної відповідальності одного виду (дисциплінарної відповідальності) за одне й те саме правопорушення, застосувавши два види стягнення (догану та звільнення).

Зважаючи на викладене вище суд дійшов висновку про те, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності проведено з порушенням норм трудового законодавства, у зв`язку з чим наказ виробничого підрозділу служби елестропостачання «Долинська дистанція елекстропостачання» №29/ОС від 16.07.2021 року про припинення трудового договору (контракту) щодо звільнення ОСОБА_1 з посади машиніста автомотриси 6 розряду 6 район контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) виробничого підрозділу служби елестропостачання «Долинська дистанція елекстропостачання» підлягає скасуванню як незаконний.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що обіймає посаду начальника виробничого підрозділу Долинської дистанції Електропостачання Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця». ОСОБА_1 працював машиністом автомотриси. 02.04.2021 року ОСОБА_1 селекторним зв`язком викликався однак через відсутність на робочому місці на зв`язок не вийшов. Також 14.04.2021 року ОСОБА_1 було доручено направитись до станції Помічна, на що він відмовився через несправність автомотриси, однак запису у відповідному журналі обліку ремонтів і технічних обслуговувань АДМ-286 про несправність ним зроблено не було, за що ОСОБА_1 оголошено догану. 22.04.2021 року ОСОБА_1 перебував без спецодягу, хоча спецодяг отримував та до вказаного порушення його використовував. На нараді з приводу допущених порушень від надання пояснень відмовився. 14.06.2021 року ОСОБА_1 оголошено догану. 19.05.2021 року залишив територію місця роботи не передавши зміну, адже було перевірено лише паливо. Також 10.06.2021 року ОСОБА_1 відмовився від виконання розпорядження, з приводу чого позивач надав письмові пояснення у вигляді доповідної, про яку зазначено в протоколі №ЕЧВК-45/14 від 14.06.2021 року наради при начальнику ВП «Долинська дистанція електропостачання».

Однак суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_5 , який безпосередньо зацікавлений в результатах розгляду справи по суті так як видав оскаржуваний наказ, яким звільнено позивача з роботи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 175 ЦПК України позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. За правилами п.п. 4, 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже, суд відхиляє усні посилання представника позивача на те, що спецодяг позивачу не видавали, про які він заявив усно безпосередньо в судовому засіданні після переходу до розгляду справи по суті, оскільки вказані обставини неотримання спецодягу не викладені в позовній заяві, а тому з`ясування вказаних обставин виходять за межі підстав позову.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У частині 2 ст.235 КЗпП України закріплено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Згідно наданого відповідачем розрахунку оплати середньої зарплати, встановлено, що дохід ОСОБА_1 за травень 2021 року складає 9299,11 грн. за 18 відпрацьованих робочих днів, за червень 2021 року 7949,92 грн. за 17 відпрацьованих робочих днів (Т.1 а.с.239).

Середня заробітна плата ОСОБА_1 , виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передували звільненню, складала 492 грн. 83 коп. (9299,11 грн. + 7949,92 грн. = 17249,03 грн. : 35 (відпрацьованих робочих днів) = 492,83 грн. Кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 16.07.2021 року по 04.11.2021 року становить 78 днів.

У зв`язку з тим, що звільнення позивача на підставі наказу №29/ОС від 16.07.2021 року відбулося з порушенням трудового законодавства, за період з 16.07.2021 року по 04.11.2021 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 38440 грн. 74 коп., виходячи з розрахунку 78 (робочих днів) х 492,83 грн. (середня заробітна плата) = 38440 грн. 74 коп. При цьому, указаний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначений без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до вимог п.п. 2, 4 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

За своєю суттю середній заробіток за час вимушеного прогулу є компенсаційною виплатою за робочі дні, протягом яких працівник вимушено не працював через незаконне його звільнення та не отримував заробітну плату, яка нараховується в розмірі середнього заробітку, тобто фактично за своїм змістом є заробітною платою за дні вимушеного прогулу, яка нараховується в розмірі середнього заробітку, а тому рішення суду за правилами п.п. 2, 4 ст.430 ЦПК України в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст.237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Встановивши наявність порушення трудових прав позивача внаслідок незаконного звільнення відповідачем, що призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, враховуючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем за позовною вимогою про відшкодування моральної шкоди було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. З урахуванням часткового задоволення судом вказаної позовної вимоги у розмірі 3000 грн., з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги в сумі 181 грн. 60 коп.

Разом з цим, за вимоги позову про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст. 43, 61 Конституції України ст.ст. 40, 147, 148, 149, 235, 237-1 КЗпП України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ виробничого підрозділу служби елестропостачання «Долинська дистанція елекстропостачання» №29/ОС від 16.07.2021 року про припинення трудового договору (контракту) щодо звільнення ОСОБА_1 з посади машиніста автомотриси 6 розряду 6 район контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) виробничого підрозділу служби елестропостачання «Долинська дистанція елекстропостачання».

Поновити ОСОБА_1 на посаді машиніста автомотриси 6 розряду 6 район контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) виробничого підрозділу служби елестропостачання «Долинська дистанція елекстропостачання» з 16.07.2021 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» на користь ОСОБА_1 38440 (тридцять вісім тисяч чотириста сорок) грн. 74 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.07.2021 року по 04.11.2021 року, яка визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів, та 3000 грн. (три тисячі) моральної шкоди.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає негайному виконанню.

В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 12000 грн. відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» на користь ОСОБА_1 181 (сто вісімдесят одна) грн. 60 коп. судового збору за вимогою про відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця», місцезнаходження: вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, п.і. 65012, .

Повне судове рішення складено 09.11.2021 року.

Суддя В.В. Бондаренко