Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2021 Справа №607/5166/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

представника позивача Скиби В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кісельова Віталіна Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршадський Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання ,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Скиба В.М. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кісельова Віталіна Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршадський Ігор Вікторович, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 02 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршадським Ігорем Вікторовичем, зареєстрований у реєстрі за №8907, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» заборгованості за кредитним договором №0 від 27.12.2013 року, за період з 26 грудня 2014 року по 26 червня 2020 року в розмірі 5 783,31 гривні та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 550 гривень, загальна заборгованість 6 333 грн. 31 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 березня 2021 року ОСОБА_1 дізнався, що 09 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кісельовою В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63256044 підставою якого був виконавчий напис № 8907 від 02.09.2020, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршадським І.В. про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 0 від 27.12.2013 року, укладеним з ПАТ «УкрСиббанк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованості за кредитним договором №0 від 27.12.2013 року в розмірі 5 783,31 грн. та за вчинення цього виконавчого напису плату в розмірі 550 гривень, загальна заборгованість 6 333 грн. 31 коп. Позивач вважає, що спірний виконавчий напис № НМВ 713982 від 02.02.2020 р., зареєстрований у реєстрі 8907, вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису виконавчою службою. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 34, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі нотаріально посвідчених договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 02.09.2020 року дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. При цьому, в оскаржуваному написі нотаріус не наводить наявність кредитного договору та його дослідження від 02.09.2013 року, який є обов`язковим для дослідження на підставі п. 2. Переліку. Також зазначив, що кредит, який позивач оформив в АТ «УкрСиббанк» ним було сплачено в повному обсязі. Тому, для винесення виконавчого напису не було підстав. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, належним чином не перевірив місце проживання особи, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Зазначення відповідачем суми заборгованості, яка є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків, не може бути доказом безспірності грошових вимог.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (із викликом сторін).

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» відзиву на позов не подав.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кісельова Віталіна Володимирівна та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршадський Ігор Вікторович письмових пояснень щодо позову не подавали.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скиба В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кісельова Віталіна Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршадський Ігор Вікторович, в судове засідання не з`явились та про причину неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив

02 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. на підставі ст.. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Уно Капітал» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8907, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 0 від 27.12.2013 року, укладеним з ПАТ «УкрСиббанк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 26 грудня 2014 року по 26 червня 2020 року в розмірі 5 783,31 грн. та за вчинення цього виконавчого напису плату в розмірі 550 гривень, загальна заборгованість 6 333 грн. 31 коп.

На підставі вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, 09 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою В.В., відкрито виконавче провадження №63256044 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Уно Капітал» заборгованості в розмірі 6 333,31 грн.

15 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою В.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Як вбачається із наявної при матеріалах справи, довідки №137-530/3052 від 04.11.2015 року, виданої АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 не має, станом на 04.11.2015 р.. отриманих та непогашених кредитів в АТ «УкрСиббанк».

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як передбачено п. 2.11 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до пунктів 1 - 9 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р., № 296/5 (надалі - Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах (згідно Переліку), що встановлюють заборгованість, і які мають бути подані нотаріусу, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, зміст якої встановлений пунктом 2 глави 16 Порядку.

Пункт 3 глави 16 Порядку визначає виключний перелік умов вчинення виконавчого напису. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Пунктами 3.3., 3.4. глави 16 Порядку встановлено, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис-вчиняється у межах цього строку, а строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пунктом 3.5. глави 16 Порядку також встановлена імперативна норма, яка передбачає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у справі за №6-887цс17 від 05.07.2017 року з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова).

Проте, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною.

Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові у справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ухвалою Тернопільськгого міськрайонного суду від 15.07.2021 року витребувано у приватного нотаріуса Киїівського міського нотаріального округу Бершацького І.В. належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис. Зазначену ухвалу виконано не було у зв`язку із анулювання наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2021 року №1396/5 свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 року за №8673 на ім`я ОСОБА_2 , у зв`язку із неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій.

Відповідачем не надано доказів, які б спростовували твердження позивача.

Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, беручи до уваги те, що заборгованість боржника не є безспірною, доказів,які б спростовували твердження представника позивача зазначені ним у позові відповідачем не надано, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Задовольняючи позов у цій частині суд також зазначає, що стягнення заборгованості у розмірі 5783,31 грн. у спірному виконавчому написі проведено нотаріусом Баршадським І.В. за період з 26.12.2014 року по 27.06.2020 року, що суперечить пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, яким передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу адвоката.

На підтвердження понесених витрат позивач надає договір про представництво та на надання правової допомоги від 22 березня 2021 року, укладений між адвокатом Скиба В.М. та Матис Р.Р. та Акт приймання-передачі наданих послуг №1 до договору про надання юридичних послуг з представництва інтересів у суді від 24 березня 2021 року.

Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг №1 до Договору про надання юридичних послуг з представництва інтересів у суді від 24 березня 2021 року, вартість послуг адвоката за цим актом складає 6 000 грн., що складається з розрахунку 1 000 грн. за одну годину правової допомоги. Розрахунок часу витраченого для надання правової допомоги: консультація 01 година; узгодження правової позиції, пошук судової практики 01 година; визначення обсягу та характеру доказів, збір доказів 30 хвилин; складання відзиву на позовну заяву 01 година 30 хвилин; судове представництво 02 години. Замовник немає жодних претензій до якості наданих Виконавцем послуг. На момент підписання даного Акту грошові кошти за даним рахунком сплачені ОСОБА_1 та отримані адвокатом.

Керуючись положеннями статті 137 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача ТОВ «Уно Капітал», слід стягнути в користь позивача витрати понесені ним на отримання професійної правничої допомоги, яку суд визначає в розмірі 3 000 грн. При цьому, суд виходить із положень ч.4 ст.137 ЦПК України, а саме із складності справи та наданих адвокатом послуг, участю адвоката у судових засіданнях та часом затрачених ним на надання таких послуг, що підтверджено журналами судових засідань, їх обсягом, значенням справи для сторони. Таким чином, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката належним чином підтверджені договором про надання такої допомоги укладеним із адвокатом Скибою В.М., та Актом приймання-передачі наданих послуг №1 до Договору про надання юридичних послуг з представництва інтересів у суді від 24 березня 2021 року, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, впорядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4,13, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кісельова Віталіна Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршадський Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис, вчинений 02 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №8907, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршадським Ігорем Вікторовичем про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0 від 27 грудня 2013 року за період з 26 грудня 2014 року по 26 червня 2020 року на загальну суму 6333 (шість тисяч триста тридцять три) грн. 31 коп., таким, що не підлягає до виконання.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно капітал» на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 25 жовтня 2021 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан