Справа № 345/3606/20
Провадження № 22-ц/4808/107/21
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретаря Єлісевич О.М.,

з участю представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 22 жовтня 2020 року під головуванням судді Кулаєць Б.О. у м. Калуш

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , яким протягом шести місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та місця роботи АДРЕСА_2 ; заборонити наближатися ближче 500 метрів до місця проживання, перебування ОСОБА_1 , а також стягнути судові витрати.

Заяву мотивувала тим, що ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком, з яким вона перебувала в шлюбі з 1999 року по 14.09.2018. З часу розірвання шлюбу ОСОБА_2 вчиняє відносно заявника, її батьків та їх спільного сина психологічне насильство, принижує та ображає, погрожує фізичною розправою та знищенням майна. Окрім цього, упродовж останніх двох років ОСОБА_2 переслідує ОСОБА_1 , стежить за нею та погрожує їй, внаслідок чого вона змушена проводити час вдома, оскільки боїться за своє життя та життя своїх батьків.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 була змушена звернутися за психологічною допомогою до Управління в справах сім`ї, молоді, фізичної культури і спорту Калуської міської ради, де їй рекомендували звернутися у Верхнянське ОТГ. Окрім цього, внаслідок численних конфліктів, спровокованих ОСОБА_2 , заявник неодноразово викликала працівників поліції та зверталася із відповідними заявами до Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, однак, не зважаючи на ряд заходів, вжитих працівниками поліції відносно ОСОБА_2 , останній відповідних висновків для себе не зробив, а своєї поведінки не змінив.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 продовжує принижувати, залякувати, переслідувати, погрожувати та ображати заявника, в якої такі дії викликають побоювання за свою безпеку та безпеку членів її сім`ї, а самостійно захистити себе та родину вона не в змозі, тому за захистом своїх прав та інтересів змушена звернутися до суду.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 22 жовтня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_3 , українця, громадянина України.

Встановлено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покладено на нього наступні обов`язки на строк 6 місяців: заборонено перебувати в місці проживання постраждалої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та місця роботи АДРЕСА_2 ; заборонено наближатися ближче 500 метрів до місця проживання, перебування постраждалої ОСОБА_1 .

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3500,00 грн. витрат за надання правової допомоги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення є незаконним, необгрунтованим та таким, що не відповідає всім обставинам справи, оскільки прийняте на основі неповного і необєктивного зясування обставин справи та порушує норми матеріального і процесуального права.

Апелянт вважає, що суд помилково прийшов до висновку, що ним систематично вчиняється відносно ОСОБА_1 психологічне насильство. В матеріалах справи відсутні докази які підтверджують факти вчинення ним психологічного насильства відносно ОСОБА_1 .

Доводи заявника, про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 173 КУпАП жодним чином не підтверджують факт вчинення ним відносно ОСОБА_1 будь-якого насильства, в матеріалах справи відсутнє рішення суду яке набрало законної сили яким його було визнано винним у вчиненні домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 . Отже суд помилково прийшов до переконання про задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Лист Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо неодноразових звернень ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу переслідувань, погроз, конфліктів, чіплянь на робочому місці, нецензурного висловлювання в її сторону та образ з його боку жодним чином не підтверджує факту дійсного вчинення будь-якого насильства відносно ОСОБА_1 .

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляціну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстаанції є законним, обгрунтованим, яке відповідає всім обставина справи та прийняте на основі повного і обєктивного зясування обставин справи і відповідє вимогам норм матеріального та процесуальнго права. Апеляційну скаргу вважає безпідставною.

В судовому засіданні нею доведено факт домашнього насильства. Вона неодноразово зверталася в Калуський ВП ГУНП в Івано-Франківській області з приводу психологічного насильства з боку ОСОБА_2 .

В матералах справ наявні докази які підтверджують всі факти домашнього насильства.

Тому суд прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_2 систематично вчиняє відносно неї, психологічне насильство. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Зубарєвої Л.Б., яка не визнала доводів скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 01.10.2007 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.09.2018 розірвано (а.с. 6).

07.08.2020 о 07.45 год. на службу 102 від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про те, що 07.08.2020 о 07.45 год. за адресою АДРЕСА_1 її колишній чоловік не дає можливості вийти з будинку, а 06.08.2020 погрожував розправою. Також 17.09.2020 о 14.46 год. до РУ надійшла заява про те, що 17.09.2020 о 14.41 год. за адресою АДРЕСА_1 до чергової служби Калуського ВП ГУНП поступила заява від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що колишній чоловік ОСОБА_2 створює конфлікти із заявницею та її батьками.

Факт звернення заявника до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 підтверджується наявними в матеріалах справи талонами-повідомлення ЄО про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію № 8209 від 07.08.2020 та №9877 від 17.09.2020 (а.с. 7,8).

Згідно листа Калуського ВП ГУНП В Івано-Франківській області від 01.10.2020 № 18178/59/01-2020, адресованого ОСОБА_1 , підтверджено факти того, що 02.08.2020, 03.08.2020, 04.08.2020, 05.08.2020, 06.08.2020, 07.08.2020, 15.09.2020 та 17.09.2020 остання зверталася до правоохоронних органів з приводу переслідувань, погроз, конфліктів, чіплянь на робочому місці, нецензурного висловлювання в її сторону та образ з боку її колишнього чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 9-11). Неодноразові звернення ОСОБА_1 були зареєстровані у Калуському ВП ГУНП в Івано-Франківській області в ІТС ІПНП (журналі ЄО) (а.с. 12, 13)

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Неодноразові звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 з приводу переслідувань, погроз, конфліктів, чіплянь на робочому місці, нецензурного висловлювання в її сторону та образ з боку її колишнього чоловіка свідчить про наявність ризику повторного вчинення домашнього насильства.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про наявність ризиків повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем проживання заявниці та місцем її роботи. Оскільки є доведеним факт, що існує загроза продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до ОСОБА_2 суд правомірно застосував обмежувальний припис.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд і вважає, що судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду.

Апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 22 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 січня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк