судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду Погрібного С. О.
справа № 718/1262/19
постанова Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року

Відповідно до частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України викладаю окрему думку.

Постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Чернівецького апеляційного суду від 12 листопада 2020 року залишено без змін.

Ухвалюючи у цій справі рішення про залишення без змін рішення суду апеляційної інстанції, колегія суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду виходила з такого.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 травня 2020 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації від 26 червня 2017 року № 450-р «Про включення земельної ділянки водного фонду до переліку земельних ділянок державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах». Здійснено розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалося тим, що у межах земельної ділянки, площею 54, 6532 га, кадастровий номер :02:002:0232, розташована нежитлова будівля рибниці, що є у власності ОСОБА_1 , а оскаржуване розпорядження є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки суперечить вимогам частини другої статті 134 Земельного кодексу України, де зазначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, а також порушує і обмежує права та законні інтереси позивача у встановленому Законом порядку набути в користування на умовах оренди земельну ділянку. Відповідач, ухвалюючи оспорюване розпорядження, на підставі листів-клопотань Кіцманської РДА, не перевірив наявність на земельній ділянці нерухомого майна (будівлі), яке є у власності фізичної особи, що призвело до порушення положень закону і прийняття незаконного розпорядження, що оспорюється позивачкою.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 12 листопада 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтовувалася тим, що Водним кодексом України не передбачено перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду, оскільки земельна ділянка, на якій зосереджуються води, є водним об`єктом.

Апеляційний суд встановив, що 14 березня 2006 року між Кіцманською РДА та приватним підприємцем ОСОБА_2 укладений договір оренди земельної ділянки водного фонду для риборозведення та сінокосіння, що розташована в адміністративних межах Южинецької сільської ради, площею 54,6533 га. 16 березня 2016 року термін дії договору закінчився. ОСОБА_1 придбала на електронних торгах, де реалізовувалося у примусовому порядку арештоване майно боржника ОСОБА_2 , - нежитлову будівлю рибниці, що розташована на АДРЕСА_1 , 10 травня 2018 року. Отже, розпорядженням Чернівецької обласної державної адміністрації від 26 червня 2017 року

№ 450-р про включення спірної земельної ділянки до земельних ділянок водного фонду державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах, права ОСОБА_1 не порушено, оскільки на момент придбання позивачкою будівлі рибниці спірна земельна ділянка у користуванні ОСОБА_2 не перебувала та з 26 червня 2017 року вже була включена обласною державною адміністрацією до земельних ділянок водного фонду державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах. Крім того, відповідно до висновку Обласної комісії з питань реалізації обласною державною адміністрацією повноважень у галузі земельних відносин від 01 квітня 2019 року цією комісією рекомендовано відмовити ОСОБА_1 у передачі спірної земельної ділянки в оренду на 5 років, оскільки нерухоме майно, площею 21, 10 кв. м, яке належить позивачці на праві власності, займає лише незначну частину земельної ділянки водного фонду, площею 54, 6531 га, а тому комісією рекомендовано власниці звернутися із клопотанням щодо поділу земельної ділянки в натурі, необхідної для обслуговування належної їй нежитлової будівлі.

Відповідно до розпорядження Чернівецької ОДА від 26 червня 2017 року № 450-р цільове призначення спірної земельної ділянки - для рибогосподарських потреб. Проте ОСОБА_1 просила надати їй земельну ділянку для утримання, обслуговування і використання за призначенням власного нерухомого майна, що фактично зводиться до зміни її цільового призначення. Відповідно надання позивачці у користування спірної земельної ділянки поза процедурою проведення земельних торгів та з цільовим призначенням для обслуговування нежитлової будівлі-рибниці не відповідатиме положенням земельного законодавства та цільовому призначенню земельної ділянки водного фонду.

Вирішуючи спір по суті, на переконання Верховного Суду, відмовивши в позові, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що права ОСОБА_1 не порушені, оскільки на момент придбання позивачем будівлі рибниці, спірна земельна ділянка у користуванні ОСОБА_2 не перебувала та з 26 червня 2017 року була включена обласною державною адміністрацією до земельних ділянок водного фонду державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах.

Верховний Суд також зазначив, що правильним також по суті є висновок апеляційного суду про те, що ВК України не передбачений перехід права на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухоме майно, оскільки для земель водного фонду встановлений інший порядок надання їх у користування. Верховний Суд відхилив посилання заявниці на невідповідність оспорюваного розпорядження частині другій статті 134 ЗК України, якою визначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельні ділянки) державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, оскільки на час прийняття оспорюваного розпорядження позивачка не була власницею нежитлової будівлі рибниці, яка розміщена на спірній земельній ділянці.

Звертаючись до суду із позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження Чернівецької ОДА від 26 червня 2017 року № 450-р «Про включення земельної ділянки водного фонду до переліку земельних ділянок державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах», ОСОБА_1 не навела аргументів на підтвердження порушення її прав, оскільки позивач не позбавлена можливості отримати у користування спірну земельну ділянку, на якій розташована належна їй будівля рибниці після проведення земельних торгів.

Із наведеною правовою позицією суду не погоджуюсь, враховуючи таке.

Позивач звернулася із заявою до Чернівецької ОДА про передачу земельної ділянки їй в оренду для рибогосподарських потреб на підставі статей 124, 134 ЗК України, посилаючись на те, що на спірній земельній ділянці розташована належна їй нежитлова будівля рибниці.

Частинами першою-третьою статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

З урахуванням наведених положень закону суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що оскільки у межах спірної земельної ділянки розташована нежитлова будівля рибниці, що є у власності ОСОБА_1 , оскаржуване розпорядження є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки суперечить вимогам частини другої статті 134 ЗК України.

Висновки Верховного Суду про те, що права ОСОБА_1 не порушені, оскільки на момент придбання позивачем будівлі рибниці, спірна земельна ділянка у користуванні попереднього власника вже не перебувала, є помилковими, такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки положення статті 134 ЗК України визначають єдину фактичну обставину неможливості передачі земельної ділянки на продаж на конкурентних засадах - це розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Незважаючи на те, у власності якої саме особи на момент ухвалення оскаржуваного розпорядження перебувала будівля рибниці, у Чернівецької обласної державної адміністрації не було підстав для передачі спірної земельної ділянки (прав користування нею) на торги.

При цьому, ОСОБА_1 як новий власник будівлі рибниці має законне право на передачу їй спірної земельної ділянки на правах оренди поза конкурсом.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зазначивши про те, що права ОСОБА_1 не порушені оскаржуваним розпорядженням, Верховний Суд не врахував, що відповідно до загальних засад цивільного законодавства особа має право не тільки на захист порушеного права, а й на захист свого правомірного інтересу.

У цьому випадку Верховний Суд позбавив ОСОБА_1 права на судовий захист її законного інтересу, який полягає у її праві на отримання земельної ділянки у позаконкурсній процедурі та оскарженні незаконного розпорядження відповідача, що є перешкодою для реалізації такого права.

З урахуванням наведеного також помилковим є висновок Верховного Суду про те, що по суті правильним є висновок апеляційного суду про те, що ВК України не передбачений перехід права на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухоме майно, оскільки для земель водного фонду встановлений інший порядок надання їх у користування.

Посилання суду на те, що ОСОБА_1 не навела аргументів на підтвердження порушення її прав, оскільки позивач не позбавлена можливості отримати у користування спірну земельну ділянку, на якій розташована належна їй будівля рибниці після проведення земельних торгів, є також необґрунтованими, оскільки у результаті проведення торгів спірна земельна ділянка буде передана на праві оренди іншій особі і механізм вчинення таких дій відсутній.

Підсумовуючи викладене, у справі, що переглядалася, обґрунтованим є рішення про задоволення касаційної скарги, скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Суддя С. О. Погрібний