Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7943/19
Провадження № 2/711/255/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.,

при секретарі Гладиш О.Ю.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Зубалій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , в особі свого представника адвоката Проніна Є.І., звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову зазначає, що 19.10.2012 року позивачка ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 , який є громадянин Федеративної республіки Німеччина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає в Королівстві Іспанія за адресою: АДРЕСА_1 (CALLE DE BENIDORM NUM.28 PL3 PT G 28017-MADRID, що підтверджується копією виписки з реєстру жителів муніципалітету від 07.03.2018 року, паспорт: НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася дитина ОСОБА_5 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану м. Сан ОСОБА_6 здійснено запис 08.05.2013 року. Однак, з часу народження дитини, відповідач проживає окремо від сім`ї, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не приділяє йому належної уваги та здоров`ям дитини не цікавиться.

24.04.2019 року шлюб між подружжям було розірвано рішенням суду першої інстанції № 25 Мадриду.

Також, вказує, що ОСОБА_5 є громадянином України, зареєстрований разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_2 , а на час подання даного позову до суду дитина проживає разом з позивачкою та її чоловіком ОСОБА_7 у будинку, який належить доньці ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 . Для дитини позивачкою та її чоловіком спільно створюються всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку, задовольняється гармонійний розвиток її особистості, дитина виховується в атмосфері любові, поваги, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідач же не сприяє розвитку дитини, погрожує позивачці в телефонних розмовах та переписках про наміри забрати дитину та вивезти її в Королівство Іспанія.

Таким чином, оскільки сторони так і не дійшли спільної згоди щодо того, з ким буде проживати дитина та враховуючи, що через свій малий вік дитина надзвичайно потребує постійного догляду за нею з боку позивачки, а розлучення дитини з матір`ю буде мати негативний вплив на психологічне здоров`я дитини, а також беручи до уваги, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не цікавиться здоров`ям та життям дитини, не має достатніх та необхідних матеріальних умов для забезпечення проживання, навчання, розвитку та відпочинку дитини, з метою захисту якнайкращих інтересів малолітнього ОСОБА_8 , просить суд визначити місце його проживання саме разом з позивачкою ОСОБА_3 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.11.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.02.2020 року задоволено клопотання представника ОСОБА_3 адвоката Проніна Євгенія Ігоровича про звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Королівства Іспанія.

11.03.2020 року представником ОСОБА_4 адвокатом Лук`янченко І.П. через Черкаський апеляційний суд подано апеляційну скаргу на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.11.2019 року про відкриття провадження.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.11.2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини повернуто скаржнику.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 адвокат Пронін Є.І. позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити: визначити місце проживання громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з матір`ю ОСОБА_3 , а також стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки суму судових витрат на сплату судового збору.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Лук`янченко І.П. просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 . При цьому, просила врахувати, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини. Батько дитини ОСОБА_4 , виходячи виключно із інтересів дитини та враховуючи емоційний стан дитини, відкликав свій позов про забезпечення повернення дитини в Королівство Іспанія. Також просила врахувати, що рішенням Суду першої інстанції № 25 Мадриду № 198/2019 від 29.04.2019 року при розірванні шлюбу між сторонами визначено і місце проживання дитини разом з матір`ю, а також участь батька в утриманні дитини. Крім того, зазначила, що матеріали справи не містять відповідного висновку Органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини та доказів обстеження житлово-побутових умов позивачки.

В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради, за довіреністю Зубалій Н.А., пояснила, що сторони у справі не зверталися до Служби у справах дітей щодо надання висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8 саме з матір`ю, тому відповідний висновок і не готувався. Однак, умови проживання позивачки ОСОБА_3 досліджувалися в іншій справі і вони є прийнятними для проживання дитини. Також, при винесенні рішення просила врахувати, що на даний час між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 16 вищевказаного Закону особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Нормами ст. 18 СК України передбачено способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права.

Згідно із принципом 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованої Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У принципі 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою ОСОБА_9 та відповідачем ОСОБА_4 19.10.2012 року був укладений шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 225, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_2 від 23.11.2012 року. Прізвище позивачки було змінено на « ОСОБА_10 ».

Також, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сан Себастьян де лос Рейєс народився ОСОБА_5 , матір`ю якого є позивачка ОСОБА_3 , а батьком - ОСОБА_4 . Малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований громадянином України, що підтверджується довідкою про реєстрацію громадянином України № 536/275-13 від 16.12.2013 року, виданою Посольством України в Королівстві Іспанія (а.с. 16 том 1).

Рішенням Суду першої інстанції № 25 Мадриду № 198/2019 від 29.04.2019 року шлюб між сторонами був розірваний. Також, даним рішенням вирішено питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_8 та встановлено, що дитина залишається під опікою матері ОСОБА_11 , а батько ОСОБА_4 може проводити час зі своєю дитиною за попередньою домовленістю з матір`ю. Однак дане рішення не зверталося до виконання в Україні. Доказів зворотнього сторонами суду не надано.

Також, згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , виданого 17.07.2019 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, позивачка уклала шлюб із ОСОБА_7 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_12 ».

Відповідно до довідки від 16.09.2019 року № 2019-08/45, виданої ОСББ «Героїв Дніпра 83», позивачка ОСОБА_3 разом зі своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , а згідно з довідкою від 10.09.2019 року № 10 ОСОБА_5 являється учнем 1-Б класу Черкаської приватної загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів «Перлина».

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянин Федеративної республіки Німеччина та проживає в Королівстві Іспанія, що підтверджується копією виписки з реєстру жителів муніципалітету від 07.03.2018 року. На даний час (на момент ухвалення рішення) відповідач ОСОБА_4 , згідно його пояснень, викладених в листі від 08.10.2021 року (надійшлов до суду 11.10.2021 року), мешкає в ОСОБА_13 .

Таким чином, судом встановлено, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований та проживає разом зі своєю матір`ю позивачкою у справі ОСОБА_3 на території України, а відповідач ОСОБА_4 поза її межами, однак останній не позбавлений можливості бачитись зі своїм сином.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Положеннями ч. 1, 2 статті 161 СК України визначено, що, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини.

Враховуючи вимоги ст. 51 Конституції України, ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення вказаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду.

Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені ч. 2 ст. 161 СК України.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони не могли дійти згоди щодо місця проживання малолітнього сина ОСОБА_8 , оскільки позивачка разом із сином залишила своє місце проживання в Королівстві Іспанія та повернулася до України. В зв`язку з цим ОСОБА_4 звертався до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 про забезпечення повернення дитини в Королівство Іспанія. Однак, вподальшому відповідач у даній справі ОСОБА_4 відмовився від свого позову про забезпечення повернення дитини в Королівство Іспанія, мотивуючи своє рішення тим, що воно прийняте ним саме в інтересах дитини та з метою захисту емоційного та психологічного розвитку його сина.

На даний час малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає разом з позивачкою на території України, а саме за адресою: АДРЕСА_4 та перебуває на її утриманні. Батько дитини - ОСОБА_4 періодично з нею бачиться, коли приїздить до України.

Таким чином, суд погоджується із доводами позивачки про необхідність визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в судовому порядку. Разом з тим, суд зазначає, що приймаючи таке рішення, суд повинен виходити насамперед із інтересів дитини, з огляду на вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, а також враховувати особисту прихильність дитини до кожного із батьків, ставлення батьків до виконання ними своїх батьківських обов`язків, створення батьками необхідних для дитини умов проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка, як докази, надала копію довідки про реєстрацію дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянином України, копію довідки про те що вона (позивачка) разом із сином зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 , копію свідоцтва про укладення шлюбу із ОСОБА_7 , копію трудового договору №3-к від 06.08.2019 року про її працевлаштування в ТзОВ «Агріколь Маркет» на посаду менеджера із збуту, довідку про те, що малолітній ОСОБА_5 є учнем Черкаської приватної загальноосвітньої школи «Перлина» та договір із даним навчальним закладом від 02.09.2019 року, копію довідки про те, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відвідує секцію змішаних єдиноборств в професійному бійцівському клубі «Грізлі», копію декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, виписку по картці її чоловіка ОСОБА_7 , а також копії фіскальних чеків на придбання речей та продуктів харчування. Однак, на думку суду, зазначених доказів недостатньо для вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини саме з матір`ю. При цьому, суд враховує, що позивачкою не надано суду жодного доказу проведення обстеження умов проживання дитини за місцем проживання матері, а також відповідних характеристик на неї (позивачку), як особу.

Разом з тим, суд враховує і наступне. Згідно із частинами 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 6 статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У матеріалах справи відсутній висновок Органу опіки та піклування щодо вирішення спору, що виник між сторонами.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 не зверталась до Органу опіки та піклування із заявою про надання висновку про доцільність визначення місця проживання дитини саме разом з нею, відповідно такий висновок і не складався. Крім того, сама позивачка та її представник не клопотали і в судовому засіданні про зобов`язання в судовому порядку відповідного Органу опіки та піклування скласти та надати суду такий висновок. В судовому засіданні 26.10.2021 року на це акцентувалася увага судом і суд з`ясовував думку учасників процесу, в тому числі і представника позивачки, про те чи можливо завершити розгляд справи без зазначеного висновку та про наявність у сторін відповідних клопотань про витребування такого висновку у Органу опіки та піклування в судовому порядку. Однак, представник позивачки пояснив, що ст. 19 СК України не потребує наявності такого висновку безпосередньо при вирішенні справи, тому вони не будуть заявляти таке клопотання та вважають, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для винесення рішення.

При цьому, суд зазначає, що на обов`язковість отримання відповідного письмового висновку Органу опіки та піклування при розгляді спорів про визначення місця проживання дитини неодноразово вказував і Верховний Суд у своїх постановах від 16.12.2020 року у справі №319/606/18 від 27.01.2021 року, у справі №355/1857/18 від 27.01.2021 року, у справі №289/58/19 від 07.04.2021 року.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №641/6191/17.

А тому, з урахуванням викладеного, доказів, якими обґрунтовується даний позов, а також враховуючи відсутність висновку Органу опіки та піклування щодо розв`язання спору, який є обов`язковим при розгляді спору даної категорії, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з позивачкою.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду із аналогічним позовом, у випадку зміни обставин, які стали підставою для відмови в задоволенні даного позову, та з наданням суду доказів, які б свідчили про доцільність визначення місця проживання дитини саме з нею.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачка не позбавлена і можливості в інший спосіб реалізувати свої права, а саме шляхом звернення до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду рішення Суду першої інстанції № 25 Мадриду № 198/2019 від 29.04.2019 року, яким окрім розірвання шлюбу, було вирішено питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_8 та одночасно встановлено, що дитина залишається під опікою матері ОСОБА_11 , а батько ОСОБА_4 може проводити час зі своєю дитиною за попередньою домовленістю з матір`ю, яким фактично вже визначено місце проживання дитини ОСОБА_8 саме з матір`ю ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 18, 19, 141, 157, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 16, 66 Закону України «Про міжнародне приватне право», Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Верховною Радою України 27.02.1991 року, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 08.11.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко