Справа № 148/2189/20
Провадження №2/148/209/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 листопада 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині в режимі відеоконференціїї в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства. З врахуванням заяви про зміну предмету позову остання мотивує позовні вимоги тим, що Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області було здійснено виїзд в Тульчинський район Вінницької області з метою контролю за охороною навколишнього природного середовища. Під час виїзду було виявлено порушення вимог природоохоронного законодавства відповідачем, який в листопаді 2019 року здійснив самовільне видалення зелених насаджень, а саме: самовільно знищив зелені насадження (дерева різних діаметрів пня) по АДРЕСА_1 в межах населеного пункту с.Гуральня, що на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. При цьому, дозвільні документи на право видалення зелених насаджень в останнього відсутні, що є порушенням ст.10 Закону України "Про рослинний світ", п.3,4 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах.

За результатами перевірки відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення №011212 від 11.12.2019 за незаконну порубку дерева. В поясненнях до протоколу останній підтвердив вчинення ним порубки дерев.

За інформацією Копіївської сільської ради №411 від 11.12.2019 зрізані ОСОБА_3 зелені насадження знаходились на землях загального користування в межах населеного пункту с. Гуральня, біля присадибної ділянки по АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення винесена постанова про накладення адміністративного стягнення № 06/412 від 16.012.2019, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст.153 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Суму штрафу правопорушником сплачено у добровільному порядку.

Своїми діями відповідач наніс державі збитків, заподіяних внаслідок незаконної порубки дерев в розмірі 139755 грн.

28.01.2020 відповідачу було направлено претензію з пропозицією №373/06 щодо можливості в добровільному порядку відшкодувати завдані державі збитки, однак відповідач дані збитки так і не відшкодував.

В зв`язку з даними обставинами позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на рахунок держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області суму збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 139775 грн., а також на рахунок Державної екологічної інспекції у Вінницькій області стягнути судовий збір в розмірі 2102 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просить відмовити в задоволенні позову. Також пояснив, що знищені відповідачем дерева знаходились на земельній ділянці, яка перебуває в користуванні останнього, а тому він не повинен був отримувати окремо дозвіл на виконання таких робіт. Окрім того, пославшись на ст.20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", вказав, що позивач не має право на звернення до суду з даним позовом в інтересах Копіївської сільської ради.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення №011212 від 11.12.2019 (а.с.6) ОСОБА_3 в листопаді 2019 року самовільно знищив зелені насадження по АДРЕСА_1 в межах населеного пункту с. Гуральня, що на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, що є порушенням ст.10 Закону України "Про рослинний світ", п.3,4 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах.

Відповідно до копії польової перелікової відомості № _ (додаток до акту, протоколу, довідки перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства та виявлених при її проведенні лісопорушень №011212 від 11.12.2019) від 11.12.2019 (а.с.2) вбачається, що на території Копіївської сільської ради с. Гуральня, землі загального користування, біля земельної ділянки по АДРЕСА_1 з 09:30 год. по 10:35 год. 11.12.2019 проведено перелік пні дерев у корі біля шийки кореня, облік проводився лінійкою, маркованою згідно ДСТУ 4179-2003, всього перелічено 174 пнів.

Згідно копії повідомлення Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 11.12.2019 №411 (а.с.8) зелені насадження, які були знесені ОСОБА_3 , знаходились на землях загального користування Копіївської сільської ради в межах населеного пункту селища Гуральня, біля присадибної ділянки по АДРЕСА_1 . Дозвіл на видалення зелених насаджень виконкомом Копіївської сільської ради не видавався.

Постановою про накладення адміністративного стягнення № 06/412 від 16.12.2019 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн., про що свідчить копія даної постанови (а.с.10).

Вказана постанова відповідачем у встановленому законом порядку не була оскаржена, а штраф у розмірі 170 грн. було ним сплачено в добровільному порядку, що підтверджується копією квитанції №69 АТ "ОЩАДБАНК" від 26.12.2019 (а.с. 7).

Відповідно до копії розрахунку розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів у відповідності із протоколом про адміністративне правопорушення від 11.12.2019 року № 011212, складеного старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванським В.Г. від 11.01.2020 (а.с.12), розмір збитків за знищення зелених насаджень с. Гуральня склав 139775 грн. Розрахунки здійснено у відповідності додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 №559 "Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів".

28.01.2020 з метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №373/06, у якій ОСОБА_3 було запропоновано добровільно сплатити заподіяну шкоду в розмірі 139775 грн. та надати до 28.02.2020 Державній екологічній інспекції у Вінницькій області копію квитанції про сплату, про що свідчить копія даної претензії (а.с13).

Станом на день пред`явлення позову відповідач в добровільному порядку завдані збитки не відшкодував, що і стало підставою для звернення представника позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" на об`єктах благоустрою забороняється зокрема самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо.

Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера.

За ст.40 Закону України "Про рослинний світ" порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у, зокрема, протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.

Відповідно до п."е" ч.1 ст.41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають: відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч.1, 4 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" Порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ч.6 ст. 82 ЦПК України, якою визначенні підстави звільнення від доказування, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В свою чергу, матеріалами справи доведено, що своїми діями відповідач наніс державі збитки, заподіяні внаслідок порушення природоохоронного законодавства, яке полягало у незаконній порубці зелених насаджень у відсутність дозвільного документа на їх порізку (ордера) та у відсутність рішення виконавчого комітету сільської ради. У наданий для добровільного відшкодування строк збитки в розмір 139775 грн. відповідачем не відшкодовано. Вказані обставини відповідачем та його представником не спростовані.

Твердження представника відповідача про те, що відповідно до ст.20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" позивач не має право на звернення до суду з даним позовом в інтересах Копіївської сільської ради не заслуговує на увагу з огляду на таке.

Так, пунктом "й" ст.20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: виступати позивачем та відповідачем у судах.

Відповідно до п.п. 8, 9 пункту 4, 7 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 275 від 19.04.2017, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами; вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у суді. Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункт 1, 3 розділу І Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 № 230 (надалі Положення), державна екологічна інспекція відповідної області (далі - Інспекція) є територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Основними завданнями Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах відповідної території.

Згідно п.10, 11 Положення Інспекція пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами; вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах.

Відтак, Державна екологічна інспекція у Вінницькій області наділена правом на звернення до суд з даним позовом.

Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні й твердження представника відповідача про те, що відповідач не повинен був отримувати окремо дозвіл на вирубку зелених насаджень, оскільки земельна ділянка, на якій вони були розміщені, була передана останньому у користування.

Так, ст.125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Належних та допустимих доказів правомірності користування відповідачем земельної ділянки, на якій були розміщені знищені ним земельні насадження станом на 11.12.2019 (момент фіксування знищення зелених насаджень), представником відповідача до суду не надано. Надана ним копія витягу із рішення Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 27.02.2020 №534 (а.с.43) не підтверджує даний факт та є неналежним доказом правомірності користування земельною ділянкою станом на 11.12.2019.

Крім того, матеріали справи містять копії перелікових відомостей (а.с.7), в яких зазначено, що місцем проведення переліку є територія Копіївської сільської ради с. Гуральня, землі загального користування біля земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Вказані відомості підписані, в тому числі і самим ОСОБА_3 , що підтверджує той факт, що на час складання даних відомостей, він погоджувався з тими обставинами, що зрізані дерева знаходились на землях загального користування.

Разом з тим, суд зазначає, що за наслідками розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в добровільному порядку було сплачено штраф, що також свідчить про визнання ним своєї провини у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102 грн. ( а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст. 66 Конституції України, ст. 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", ст.40 Закону України "Про рослинний світ", ст.41, 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.13, 15, 1166 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на рахунок держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, отримувач: ГУК у Вінницькій області/Тульчин, 24062100, , казначейство України (ЕАП), UA0002810 (призначення платежу: за порушення природоохоронного законодавства) збитки завдані внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 139775 грн (сто тридцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на рахунок Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (отримувач: Держекоінспекція у Вінницькій області, , UA0081122, в Держказначейській службі України, м. Київ, судовий збір в сумі 2102 грн (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.11.2021.

Суддя: