УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження

05.11.2021

м. Одеса

Справа № 2/1522/10583/11-Е

Провадження № 4-с/522/154/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Насарая А.В.

за участю представника скаржника Бакуліна Д.О.

розглянув у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ТОВ «Фінансова компанія» Укрфінанс груп»,-

ВСТАНОВИВ:

14.09.2021 до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач ТОВ «Фінансова компанія» Укрфінанс груп».

Скаржник просить визнати протиправною та скасувати постанову Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 55933840 від 27.08.2021 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 61 521,30 грн.

Скарга обгрунтована тим, що державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, оскільки заборгованість боржник сплатила самостійно на користь стягувача, тобто державним виконавцем не проводилось жодних дій щодо примусового виконання судового рішення. Крім того, постанова про стягнення виконавчого збору мала бути винесена разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, а не в день закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник скаржника просив скаргу задовольнити. Крім того, пояснив, що звертався з даною скаргою до Одеського окружного адміністративного суду, який ухвалою від 31.08.2021 відмовив у відкритті провадження. З цих причин просить поновити строк звернення до суду.

З матеріалів скарги вбачається, що з 17.04.2021 на примусовому виконанні державного виконавця перебувало виконавче провадження № 55933840 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія» Укрфінанс груп» боргу у розмірі 615 215,30 грн. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси.

Постановою від 27.08.2021 закінчено виконавче провадження у зв`язку зі сплатою боржником стягувачу заборгованості.

Того ж дня 27.08.2021 винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 61 521,30 грн.

Оте, предметом оскарження є постанова про стягнення виконавчого збору.

Перевіривши доводи скарги судом встановлено наступне.

Верховним Судом неодноразово вирішувалось питання судової юрисдикції спорів про оскарження сторонами виконавчого провадження постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідна правова позиція з даного питання викладена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14.03.2018 у справі №660/612/16-ц, від 06.06.2018 у справі №921/16/14-г/15 та від 06.06.2018 у справі №127/9870/16-ц, від 19.10.2019 у справі № 906/530/17, від 20.09.2018 у справі № 821/872/17; постанова Касаційного цивільного суду від 07.10.2021 у справі №180/399/20; постанова від 31.03.2021 у справі №733/889/17. Відступу від цієї практики не було.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У частині 1 статті 447 та частині 1 статті 448 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У статті 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Так, згідно з частиною 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У частині 5 статті 287 КАС України передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто частина 5 статті 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Згідно з частиною 2 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Спір у даній справі полягає у зверненні стягнення виконавчого збору з боржника, накладеного постановою державного виконавця (не суду) у виконавчому провадженні, яке вже закінчено. У такому випадку рішення, дії посадових осіб органів державної виконавчої служби підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Звернення скаржника з даною скаргою до місцевого загального суду, лише з тих підстав, що саме цей суд видав виконавчий документ, не є підставою для розгляду спору в порядку цивільного судочинства, оскільки фактично йдеться про захист прав, порушених суб`єктом владних повноважень, що виникли із публічно-правових відносин з суб`єктом владних повноважень, тому такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та підвідомчий адміністративному суду.

Відтак, закриття провадження у справі з мотивів порушення юрисдикції всупереч волі особи, яка була учасником провадження, не означає, що порушується право людини на справедливий суд та доступ до правосуддя. Цей висновок стає очевидним, якщо належність юрисдикції такого спору обумовлена сталою судовою практикою та відповідає вимогам закону. Натомість сторона, яка подала скаргу до іншого суду лише через те, що судом іншої юрисдикції їй відмовлено у відкритті провадження, і не оскаржила його, не означає, що спір повинен вирішуватись неповноваженим судом.

Пунктом 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 255, 477 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ТОВ «Фінансова компанія» Укрфінанс груп» - закрити.

Роз`яснити скаржнику, що розгляд скарги повинен відбуватися в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцяти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 09.11.2021.

Суддя Х.С. Ярема