Провадження № 2/643/6190/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021 року суддя Московського районного суду м. Харкова Власенко М. В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Московського ВДВС м. Харкова СМУ МЮ (м. Харків), в якій просить:

скасувати обтяження (арешт на усе майно) за реєстраційним номером № 12839410, накладений постановою Московського ВДВС ХМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 30740006 від 03 липня 2012 року, зареєстроване 07 серпня 2012 року 17:31:36 за № 12839410 реєстратором Харківська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 07 серпня 2012 року № 12839410 про арешт невизначеного майна, усього майна ОСОБА_1 .

Позовна заява надійшла до суду 08 листопада 2021 року поштовим відправленням та передана в провадження судді 09 листопада 2021 року.

Суд, перевіривши позовну заяву на дотримання вимог ЦПК України, встановив таке.

З позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що позивач ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, оскільки є боржником, а обтяжувачем виконавчою службою накладено арешт на все майно позивача.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що правові підстави для подальшого існування обтяжень відсутні через відсутність незавершених виконавчих проваджень відносно неї в Автоматизованій системі виконавчих проваджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Відтак, за змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження», в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Отже, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 у справі № 712/12136/18.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, для неї встановлений інший порядок захисту порушеного права шляхом звернення до суду із скаргою, а не у порядку позовного провадження, суд доходить висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі.

Керуючись ст. 186, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі № 643/19364/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування арешту з майна.

Роз`яснити, що відмова у відкритті провадження у справі не позбавляє права звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, встановленому ст. 447 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 10 листопада 2021 року.

Суддя М. В. Власенко