КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1683/20
Провадження № 2/534/201/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді Морозова В.Ю., за участю секретаря судового засідання Ворошило І.О., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні мирову угоду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

у с т а н о в и в:

Позивач звернулась із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 250 000 грн боргу.

У судове засідання з`явились позивач, його представник, відповідач. Крім того, сторони подали 29.12.2020 до суду спільну заяву про укладення між ними мирової угоди з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок.

Зазначені учасники судового процесу у судовому засіданні просили суд мирову угоду затвердити.

Дослідивши матеріали цивільної справи судом встановлено наступне.

Від сторін у справі до суду надійшла заява про укладення 29.12.2020 між ОСОБА_1 (далі також позивач) та ОСОБА_2 (далі також відповідач) про стягнення боргу мирової угоди, з тексту якої убачається, що сторони уклали мирову угоду на таких умовах:

«1. Відповідно до статті 600 Цивільного кодексу України Сторони домовились за взаємною згодою про припинення зобов`язання Відповідача з повернення Позивачеві 250 000, 00 гривень, що виникло із договору позики, укладеного Сторонами 15 січня 2020 року, внаслідок передання Відповідачем Позивачеві відступного.

2. В рахунок виконання зобов`язання з повернення боргу в сумі 250 000, 00 гривень ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняла у власність наступне майно: Ѕ частка у праві власності на квартиру загальною площею 66, 8 кв. м, житловою площею 39, 3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої Сторони оцінюють у суму 250 000 грн.

3. Зазначене в п. 2 цієї Мирової угоди майно належить Відповідачеві на праві власності згідно договору дарування, посвідченого 12.05.2006 р. Коваленко В.В. приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу за реєстр. № 2139.

4. Відповідач засвідчує, що зазначене в п. 2 цієї Мирової угоди майно не знаходиться у заставі, не перебуває під забороною, арештом.

5. Домовленість Сторін про припинення первісних зобов`язань, що виникли із договору позики від 15.01.2020 р, укладеного між Сторонами, внаслідок передання відступного набуває чинності в день затвердження (визнання) цієї Мирової угоди судом в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством.

6. Право власності Позивача на майно: Ѕ частка у праві власності на квартиру загальною площею 66, 8 кв. м, житловою площею 39, 3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому чинним законодавством, на підставі ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди.

7. Сторони засвідчують, що цією Мировою угодою в повній мірі вирішені питання припинення зобов`язання, що виникло із договору позики, укладеного Сторонами 15.01.2020 р., з підстав, викладених у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

8. Ухвала суду про затвердження (визнання) цієї Мирової угоди є підставою для проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на майно: Ѕ частка у праві власності на квартиру загальною площею 66, 8 кв. м, житловою площею 39, 3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку, встановленому чинним законодавством України.

9. Сторони засвідчують, що укладена ними Мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

10. Ця Мирова угода укладена Сторонами на засадах вільного волевиявлення сторін, які розуміють значення своїх дій, в одному оригінальному примірнику для суду. Своїми підписами в цій Мировій угоді ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підтверджують, що припинення зобов`язання внаслідок передання відступного на умовах, визначених вище, вони вважають справедливим, таким, що повністю відповідає правам та законним інтересам обох Сторін цієї Мирової угоди.

11. Сторони передбачили такий порядок розподілу судових витрат.

За подання до суду позовної заяви у справі № 534/1683/20 ОСОБА_1 сплатила судовий збір у загальній сумі 2 500, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судові витрати Сторін не підлягають розподілу між ними, Сторони несуть такі витрати самостійно.

12. Ми, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , звертаючись до суду з цією Спільною заявою про укладення Мирової угоди, повністю обізнані та розуміємо умови, на яких вона укладається.

13. Відповідно до ч. 3 ст. 208 ЦПК України у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

14. Оскільки вищевикладені умови мирової угоди, укладеної Сторонами, не суперечать закону, не є невиконуваними, не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, на підставі ч. 7 ст. 49, ч. 1 ст. 142, ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України, -

просимо суд:

- затвердити вищевикладену мирову угоду між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , про що постановити ухвалу про затвердження вищевикладеної мирової угоди між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , яка за своїм змістом відповідатиме вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження", зазначивши в резолютивній частині ухвали умови угоди,

- одночасно цією ж ухвалою закрити провадження у справі № 534/1683/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

- одночасно цією ж ухвалою у порядку, встановленому законом, вирішити питання про повернення позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (2 500, 00 грн. : 2 = 1 250, 00 грн.).

Наслідки закриття провадження у справі в зв`язку з укладенням мирової угоди, передбачені ст. 207 ЦПК України, нам роз`яснені та зрозумілі».

Вивчивши мирову угоду та матеріали цивільної справи, суд, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, доказам у справі у цілому, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, ґрунтуючись на засадах верховенства права, законності і обґрунтованості судового рішення, дійшов таких висновків.

Сторонами запропоновано суду затвердити мирову угоду шляхом припинення зобов`язання переданням відступного (ст. 600 ЦК України).

Стаття 600 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відсутпного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Об`єктом такого відступного сторони виначили Ѕ частка відповідача у праві власності на квартиру загальною площею 66, 8 кв. м, житловою площею 39, 3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (далі також квартира), вартість якої Сторони оцінюють у суму 250 000 грн.

Указана частка квартири набута відповідачем за договором дарування, укладеним між ОСОБА_4 , ним, та ОСОБА_5 (дружиною позивача у минулому) 20.05.2006, посвідченого приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Коваленком В.В., зареєстровано у реєстрі за № 1576.

Згідно із цього ж правочину ОСОБА_5 набула у приватну власність також Ѕ частки вказаної квартири.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.12.2020 № 238920773 (далі також витяг) установлені судом обставини щодо укладеного договору дарування квартири АДРЕСА_2 підтверджуються та відповідають дійсності.

Заборон щодо відчудження указаного нерухомого майна також немає, про що свідчить витяг.

За змістом ст. 600 ЦК України відступне передається боржником кредиторові саме у власність.

Суд звертає увагу на наступні вимоги ЦК України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України:

1. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Стаття 334 згаданого кодексу України регулює момент набуття права власності за договором, зокрема:

1. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

4. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно із статтею 355 ЦК України, зокрема:

1. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

4. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Стаття 356 ЦК України визначає право спільної часткової власності, зокрема:

1. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Стаття 357 ЦК України визначення часток у праві спільної часткової власності, зокрема:

1. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Стаття 358 ЦК України передбачає, зокрема:

1. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

У судовому засідання представник позивача пояснив, що частки квартири є ідеальними, тобто в натурі не виділеними. За змістом пояснень суд вбачає, що згаданий учасник процесу наполягав на тому, що здійснення права спільної часткової власності не охоплює за правовим змістом право на розпорядження, а також відповідно і відчудження частки квартири відповідача і також без згоди на те іншого співвласника квартири.

Здійснення права власності регулюється також загальними положеннями ЦК України також статтею 319 ЦК України «Здійснення права власності», зокрема:

1. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

3. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

5. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Пункт 2 частини 1 ст. 3 ЦК України передбачає, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, установлених Конституцією України та законом.

Таким чином, у контексті справи, розпорядження, у тому числі відчудження, є формою здійснення співвласниками права спільної часткової власності, і повинно відбуватись виключно за їх співвласників спільною згодою.

Докази надання згоди на відчудження частки квартири відповідача іншим співвласником квартири ОСОБА_5 сторонами та представником позивача суду не надано, та на їх переконання, як вбачається зі змісту наданих у судовому засіданні пояснень, немає юридичного обов`язку надання суду такої згоди.

Одже, запропонована сторонами мирова угода у цій справі суперечить закону, порушує право власності іншого співвласника квартири ОСОБА_5 , а тому суд, керуючись п. 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України, суд дійшов висновку відмовити у затвердженні цієї мирової угоди та продовжити розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 133, 139, 142, 207, 247, 255, 259, 260 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у затвердженні мирової угоди, укладеної 29.12.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі № 534/1638/20 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області, яка до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається через Комсомольський міський суд Полтавської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Відповідно до п. 3 розділ ХII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя В.Ю. Морозов