Справа №167/1302/20
Провадження №2/167/40/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2021 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань - Матвійчук Л.О.

з участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, який обґрунтувала тим, що відповідач є її батьком. На даний час позивач є повнолітньою, проте має інвалідність з дитинства другої групи. Мати позивача ОСОБА_3 неспроможна утримувати дочку самостійно, оскільки для її лікування потрібні значні витрати, а коштів державної соціальної допомоги не вистачає. Також зазначила, що є студентом 6-го курсу педагогічного факультуту №1 Львівського національного медичного університету ім.Данила Галицького, форма навчання денна, в зв`язку з чим вона позбавлена можливості працевлаштуватися та самостійно себе утримувати, а тому пенсія по інвалідності є єдиним доходом. Відповідач ОСОБА_2 не цікавиться її життям та здоров`ям, не допомагає матеріально, хоча має таку можливість. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно на період встановлення інвалідності до 01.12.2021 року .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві. Суду пояснив, що не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки сам потребує постійного медичного нагляду та лікування, так як хворий на цукровий діабет. На даний час не працює, отримує пенсію по вислузі років, однак розмір пенсії є незначним, що позбавляє можливості надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1 .. Також сплачує аліменти на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, а саме на утримання дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Вважає, що позов не обґрунтований, а тому в його задоволенні просив відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що не заперечується відповідачем та стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11).

На даний час позивач є повнолітньою, однак із довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії стверджується та обставина, що ОСОБА_1 , 1997 року народження є інвалідом другої групи з дитинства. Інвалідність встановлена на строк до 01.12.2021 року (а.с.8).

Відповідно до довідки №244 від 12.11.2020 року Луцького національного медичного університету ім.Данила Галицького, ОСОБА_1 є студенткою 6-го курсу медичного факультету, денної бюджетної форми навчання (а.с.9).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає з матір`ю ОСОБА_3 , що стверджується копією довідки про склад сім`ї (а.с.6).

Відповідно ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Тобто, батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: дочка або син є непрацездатними; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу.

Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги - пенсій та допомог у зв`язку з інвалідністю.

Батьки не зобов`язані утримувати повнолітню дитину, якщо вони самі є непрацездатними та потребують допомоги або якщо їхній заробіток не дозволяє їм здійснювати утримання.

У відзиві на позов, відповідач ОСОБА_2 зазначає, що він не працює, перебуває на обліку в пенсійному фонді та отримує пенсію по вислузі років (а.с.27).

Дана обставина підтверджується довідкою №1656 від 28.12.2020 року, виданою Головним упрвлінням пенсійного фонду України у Волинській області, з якої вбачається, що сума пенсії ОСОБА_2 за період: з 01.07.2020 року по 31.12.2020 року складає 26512,74 грн (а.с.35).

Встановлено також, що значну частину із даного доходу відраховують в рахунок аліментів на утримання його повнолітніх дітей, які продовжують навчання, а саме: сума аліментів в користь позивача ОСОБА_1 , згідно виконавчого листа №167/80/16-ц за період: з 01.07.2020 року по 31.12.2020 року складає 5167,14 грн.; сума аліментів в користь дочки ОСОБА_5 , згідно виконавчого листа №167/79/16-ц за період: з 01.07.2020 року по 31.12.2020 року складає 3706,11 грн. (а.с.35).

Таким чином, твердження позивача ОСОБА_1 про те, що відповідач матеріальної допомоги на її утриманння не надає та інших осіб на утриманні немає, суд до уваги не приймає.

З пояснень відповідача, виписки із медичної карти амбулаторного хворого, встановлено також, що відповідач хворіє цекровим діабетом та витрачає кошти на придбання медичних препаратів (а.с.28, 29, 30, 31-33).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 12 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, позивач не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу в зазначеному нею розмірі, враховуючи положення частини першої ст.199 СК України, за змістом якої матеріальна допомога повнолітній дочці зобов`язана надаватися батьками за їх можливістю.

Отже, з урахуванням викладеного суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки не знайшов свого підтвердження у ході розгляду даної справи.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір за розгляд справи підлягає компенсації за рахунок держави.

На підставі ст.ст.180-182, 198-201 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 04.01.2021 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч