СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20063/20

пр. № 2/759/2101/21

25 жовтня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участі секретаря судових засідань Сироти А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача Трегуб О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Банк`Український капітал» (03062, м. Київ, просп. Перемоги,67) про стягнення грошових коштів та за зустірчним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк`Український капітал» до ОСОБА_2 про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з ПАТ «Банк «Український Капітал» грошову суму у розмірі 4 814 000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 19.05.2015р. між ТОВ «Концерн «Київпідзешляхбуд» та ПАТ «Банк «Український Капітал» було укладено кредитний договір № 40кл-15, згідно з яким ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд» були надані кошти у розмірі 15 000 000,00 грн. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ «Банк «Український Капітал» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір від 19.10.2015р. За іпотечним договором позивач виступав в якості іпотекодавця та надавав в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд» за кредитним договором № 40кл-15 від 19.10.2015р. своє особисте майно - квартиру АДРЕСА_2 . У зв`язку з невиконанням ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд» своїх зобов`язань за кредитним договором, 23.09.2019р. відповідач у позасудовому порядку зареєстрував за собою право власності на квартиру. 17.07.2020 р. представником відповідача було замінено замки в квартирі, що унеможливило доступ позивача до його особистого майна, яке знаходилося у квартирі. 11.08.2020р. позивач направив листа - вимогу до відповідача про повернення об`єктів рухомого майна, що належать позивачу на праві особистої власності. Право власності на меблі підтверджується договором № 07-14/4 від 05.04.2014р. та актом прийому-передачі товару від 29.07.2014р. до договору № 07-14/4 від 05.04.2014р. Вартість майна складає 145 000,00 Євро, що еквівалентно 4 814 000,00 грн. Отже відповідач має відшкодувати позивачу вартість майна (меблів), що належить йому на праві особистої приватної власності.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20.11.2020р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16.03.2021 протокольною ухвалою суду було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов АТ «Банк «Український Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвалою Святошинського районного суду від 02.06.2021р. закрито підготовче судове засідання у вказаній справі.

В обгрунтування зустрічного позову представник відповідача ( позивач за зустрічним позовом) посилалася на те, що 24.09.2019р. у зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, відповідно до приписів ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», банк набув право власності на передану в іпотеку квартиру. ОСОБА_2 майже протягом року з дати переоформлення права власності на банк без законних підстав проживав у квартирі, чинив перешкоди банку у користуванні вказаним приміщенням чим завдав банку, додаткові витрати. Відтак, станом на дату подання зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 не погашено заборгованість щодо оплати вартості наданих комунальних послуг за період з 24.09.2019р. по 10.07.2020р. у сумі 57 945,88 грн. Відповідні рахунки на оплату у якості додатків до вимоги № 10/1/02-14/16/1-177 від 21.07.2020р. надані банком та отримані ОСОБА_2 22.07.2020р. Проте станом на сьогодні борг залишається не погашеним. Просить стягнути дані кошти.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 та задовольнити зустрічний позов.

Представником АТ «Банк «Український Капітал» було подано відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження факту порушення його прав або втрат майнового характеру, не надано доказів наявності у позивача у власності відповідного майна, його місцезнаходження та вартості, а також не доведено, що вказане майно не може бути повернуте в натурі, як не доведено і факту його перебування у квартирі на момент зміни власника та станом на дату розгляду справи у суді.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

05.04.2014р. між меблевим салоном « Эмпоріум » та ОСОБА_2 було укладено договір № 07-14/4 /а.с.5/.

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору покупець купив, а продавець продав згідно специфікації до данного договору меблі на загальну суму 145 000 євро.

Відповідно до п. 3.2 акту прийому -передачі товару до договору № 07-14/4 від 05.04.2014р. продавець поставив та змонтував товар в місце, вказане покупцем, а саме АДРЕСА_2 /а.с.12/.

11.08.2020р. на адресу банку було направлено лист-вимогу про повернення меблів, оскільки 22.07.2020р. банком було вручено ОСОБА_2 вимогу про звільнення житлової нерухомості та він не мав фізичного доступу до квартири./а.с.21-22/

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

В судовому засіданні представник позивача зазначав, що меблі на суму 145 000.00 Євро знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 .

Однак суд не може прийняти дане твердження до уваги, оскільки доказів того, що вказане майно на даний час знаходиться у квартирі АДРЕСА_2 суду не надано, так як договір про купівлю вказаних меблів було укладено ще в 2014 році.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Обирати спосіб захисту своїх прав, це право особи, однак, обраний особою спосіб захисту не може протирічити чинному законодавству.

Будь-яких конкретних доказів, які б давали суду правові підстави для задоволення позовних вимог, позивачем суду не надано і судом таких доказів не здобуто, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Щодо зустрічного позову АТ «Банк «Український капітал», суд дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, встановив наступне.

Іпотекодержатель АТ «Банк «Український капітал» 24.09.2019р. задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2 , що не заперечувалось сторонами/а.с.44-45/.

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є такі: виконання рішення зборів співвласників; своєчасна оплата спожитих житлово-комунальних послуг.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_2 майже протягом року з дати переоформлення права власності на банк без законних підстав проживав у квартирі та не сплачував комунальні послуги.

Однак доказів, на підтвердження вказаного суду не надано та не підтверджено матеріалами справи.

Крім того, не проживання у квартирі, яка належить на праві власності, не звільняє власника від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг, які були надані ОСББ.

Згідно ч. 3 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги АТ «Банк «Український капітал» є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справі та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76-84, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 536, 546, 634, 1050, 1054 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк`Український капітал» про стягнення грошових коштів - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Банк`Український капітал» до ОСОБА_2 про стягнення коштів- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко