04.11.2021 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира в складі:
головуючого судді Лєдньова Д.М.
з участю секретаря с/з Вольської К.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укртехфінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , яка дії в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - служба у справах дітей Житомирської міської ради, про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укртехфінанс» є власником квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки № 35, виданої ОСББ «М 16», стало відомо, що у квартирі зареєстровані чотири особи, якими є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач зауважує, що відповідачі фактично в будинку не проживають, їх теперішнє місце проживання не відомо. Внаслідок не виконання зобов`язань з оплати комунальних послуг утворилась заборгованість у великих розмірах.
Через реєстрацію осіб у будинку, який належить на праві власності ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс», позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження майном.
Посилаючись на непорушність права власності, закріпленою положеннями ст. 47 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позивач просить визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, вказав на виникнення заборгованості по сплаті комунальних платежів на суму близько 240 000,00 грн. Зауважив, що надання комунальних послуг припинено, приміщення не придатне до проживання.
Представник третьої особи просила відмовити у задоволенні позову в частині визнання неповнолітніх дітей такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановлений законодавством спосіб.
Зі згоди позивача судом проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі ст. 280 ЦПК України з ухваленням відповідного рішення.
Судом встановлено наступні обставини.
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс», є власником квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
Згідно відомостей Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради за адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, в картку реєстрації особи ОСОБА_2 в графу «Відомості про реєстрацію місця проживання дітей віком до 14 років» записані - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність
(пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання "справедливого балансу" між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Згідно встановлених у судовому засіданні обставин відповідачі протягом тривалого часу не проживають у помешканні, що підтверджується актом ОСББ «М 16», складеним на підстав свідчень свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про фактичне не проживання осіб з 2017 року.
Додатковим підтвердженням фактичної відсутності осіб за місцем реєстрації є відомості Департаменту освіти Житомирської міської ради про те, що у 2021-2022 навчальному році в закладах загальної середньо освіти Житомирської міської територіальної громади ОСОБА_3 , 2010 року народження, ОСОБА_4 , 2012 року народження, не навчаються.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд зауважує, що втрата попереднім власником права користування житловим приміщенням внаслідок переходу прав власності до іншого набувача покликає втрату на користування інших осіб, що спільно проживали з таким власником.
Реєстрація місця проживання та фактична відсутність осіб за місцем реєстрації протягом тривалого часу, що, у свою чергу, додатково обтяжує власника у зв`язку з нарахуванням заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, виявляє порушення балансу інтересів учасників, що полягають у виправданому сподіванні власника на добросовісну поведінку інших осіб та можливості реалізації прав у вигляді володіння, використання та розпорядження майном з одного боку, та права на житло з іншого.
Не можна вважати справедливим та виправданим формальне обтяження майна власника за умови відсутності будь-якої заінтересованості осіб, зареєстрованих за адресою такого майна.
Враховуючи вищенаведене, заявлений позов підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 141, 258-280 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укртехфінанс» судовий збір в розмірі 1135.00 грн. з кожного.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення суду буде виготовлено 08.11.2021 року.

Суддя: Лєдньов Д.М.