УХВАЛА

08 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 636/2810/20

провадження № 61-15466ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 30 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Ідея Банк», третя особа: ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

В обґрунтування позову вказував, що 12 листопада 2018 року між ним та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір № Z06.00506.004526487, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 49 999,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом із процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Банк надав кредит відповідно до п.1.2 Кредитного договору у день підписання даного договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний в п.1.14 Договору. Позивач в позові вказував, що на його думку, при укладанні вищевказаного кредитного договору порушені його права як споживача, згідно з нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про страхування». Вказував, що працівники банку належним чином не ознайомили його з умовами кредитного договору. Вважає, що банк не надав йому як позичальнику повної, всебічної, об`єктивної інформації про умови кредитування під час укладання договору про надання споживчого кредиту. Зокрема вважає порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» встановлення плати (комісії) за обслуговування кредитної заборгованості. У зв`язку з чим ним у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги були залишені без задоволення, а тому він змушений був звернутись до суду.

Рішенням Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 30 листопада 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 30 листопада 2020 року залишено без змін.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 30 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року в даній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків.

У встановлений судом строк ОСОБА_1 подав до Верховного Суду матеріали на виконання вимог ухвали від 01 жовтня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких мотивів.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає, касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи, справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору, тобто справа № 636/2810/20 стосується захисту прав споживачів і є малозначною в силу вимог закону.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 30 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук