Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Виниченко Л.М., розглянувши у приміщенні суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 755/10837/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Качай гроші» про визнання недійсним Кредитного договору № 00-2762019 від 07.03.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07 березня 2021 року між сторонами було укладено кредитний договір № 00-2762019, відповідно пунктів 1.2, 1.3 якого сума кредиту складає 1 500 грн., строк кредиту 25 днів, до 01 квітня 2021 року, або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому пп. 1.3.1-1.3.3 договору.

Позивач зазначає, що при укладенні вказаного кредитного договору були порушені його права, як споживача, згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист персональних даних», через що у досудовому порядку ним неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте такі вимоги були залишені без задоволення.

Позивач вказує, що перед укладенням договору про надання кредиту йому не надавали будь який окремий документ із інформацією про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, де б він ставив свій підпис. Працівники відповідача також не надали йому Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай гроші», з якими як зазначено у договорі, він ознайомлений. Відповідачем недотримано порядок укладення електронного договору та фактично надано кредит шляхом безготівкового переказу, а не на підставі договору в порушення ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Він не мав можливості перед укладенням договору детально ознайомитися з умовами та правилами кредитування, на що повинен був бути наданий час, чим було введено його в оману.

Позивач стверджує, що порушено п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки умови пункту 3.2 кредитного договору є несправедливими. За неповернення вчасно кредиту в розмірі 1 500 грн. за 30 днів він сплачує проценти в сумі 855 грн., отже сума компенсації становить більше 50%. Також відповідачем порушені норми встановлені абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних».

Позивач вважає, що порушення наведених норм чинного законодавства є підставою згідно ст. ст. 203, 215, 230 ЦК України для визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2021 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

15.09.2021 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач ТОВ «Качай гроші» просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність. Зазначає, що 07 березня 2021 року кредитний договір № 00-2762019 з позивачем було укладено дистанційно, в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до положень Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст. 12 закону. Позичальник здійснив чіткий алгоритм дій для проходження всіх етапів отримання кредиту і акцептував надану товариством оферту. Товариством виконані всі вимоги щодо розкриття клієнтам визначеної законодавством інформації на власному веб-сайті в публічному доступі, тому твердження позивача про те, що він не знайшов Правил надання коштів у позику є безпідставним; також під час оформлення кредиту у позивача є можливість з ними ознайомитися проходячи поступово процедуру до підписання договору, що реалізовано технічними можливостями відповідача. В оферті зазначено всі істотні умови договору, які були надані позичальнику до моменту підписання договору. Позивачем було надано згоду на обробку своїх персональних даних під час реєстрації в ІТС товариства. Жодних аргументованих підстав визнання договору недійсним в позові не зазначено та не надано доказів порушення прав позичальника.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.03.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 00-2762019, за умовами пунктів 1.2, 1.3 якого відповідач надав позивачу кредитні кошти в сумі 1 500,00 грн. строком на 25 днів, дата повернення кредиту 01 квітня 2021 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому пп. 1.3.1-1.3.3 цього договору.

Згідно п.п. 1.4 кредитного договору, тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання клієнтом умов договору та становить: знижена процентна ставка становить 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (3,60% річних), застосовується в межах строку надання кредиту, але не більше, ніж перші 15 днів користування кредитом, тобто з 1 по 15 день включно, якщо клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в п. 1.3 цього договору. Стандартна процентна ставка становить 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (684,00%), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після більше 15 дня користування кредитом, починаючи з 16 дня по день повернення кредиту.

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно норми ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями ст. ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитний договір між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено в письмовій формі за допомогою електронного засобу зв`язку, який підписано сторонами з використанням одноразового ідентифікатора.

В обґрунтування вимог позивач посилається на порушення відповідачем норм частини 2 ст. 11, пункту 2 частини 2 ст. 19, пункту 5 частини 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»; частини 1 ст. 6, частини 2, 3, 4 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; абзаців 5, 11 пункту 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» у зв`язку з чим згідно ст. ст. 203, 215 ч. 1, 230 ч. 1 ЦК України просить визнати недійсним кредитний договір.

За приписами частин 1, 3-5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

До відносин споживчого кредитування Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування" (ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно частин 1, 2 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Положеннями частини 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору;д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства.

Позивач зазначає, що під час укладання кредитного договору були порушенні його права, як споживача, через не ознайомлення з умовами кредитування, з текстом Правил надання коштів у позику він ознайомлений не був, також положення кредитного договору містять несправедливі умови.

Однак, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами та змістом спірного правочину, виходячи з наступного.

Згідно пункту 2 ч. 1, ч. 2 ст. 19 Закону «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно положень частин 1, 6 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Позивачем 07.03.2021 року власноручним електронним підписом було підписано паспорт споживчого кредиту, інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), у якому серед іншого наявні відомості про кредитодавця ТОВ «Качай гроші», основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зазначено тип, суму кредиту 1 500 грн., строк кредитування 25 календарних днів, мету отримання кредиту - на споживчі потреби; міститься інформація щодо процентної ставки, відсотків річних: 0,01% в день, що складає 3,60% річних перші 15 днів, 1,90% в день, 684,00% з 16-го дня по дату повернення, нараховується на початкову суму кредиту, тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом - 287,25 грн.; орієнтовної загальної вартості кредиту 1 787,25,00 грн., реальної річної процентної ставки (зниженої) - 3,60, реальної річної процентної ставки (стандартної) - 684,00; порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань, розмір штрафів.

Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Отже, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно пункту 7.2 кредитного договору, позивач підтвердив, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Качай гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті https://kachay.com.ua/.

Зміст оспорюваного кредитного договору містить положення про предмет та істотні умови, порядок надання кредиту, порядок розрахунку процентів, права та обов`язки сторін, порядок і строки повернення кредиту та сплати інших платежів, відповідальність за договором, заключні положення, графік платежів. Отже, укладений між сторонами спірний правочин містить всі істотні умови договору.

Із запропонованими умовами позивач ознайомився та погодився з ними, підписавши кредитний договір 07.03.2021 року.

Відповідно положень частин 9, 10 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», на вимогу споживача кредитодавець зобов`язаний безоплатно надати йому копію проекту договору про споживчий кредит у паперовому або електронному вигляді (за вибором споживача). Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Позивачем суду не надано жодних доказів, що він звертався до відповідача до укладення кредитного договору з будь якими запитами стосовно надання інформації за спірним правочином, у тому числі доказів таких звернень після укладення договору з вимогами про припинення порушень з боку відповідача, якщо позивач вважає, що його права порушені, та/або із заявами про приведення договору у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, чи заявами про відкликання своєї згоди на укладення кредитного договору у порядку визначеному ст. ст. 9, 15 Закону України «Про споживче кредитування».

Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ТОВ «Качай гроші» не обмежувало права позивача у доступі до інформації, що стосується правил надання фінансових послуг, а також права позивача, як споживача щодо можливості ознайомитись з умовами кредитного договору.

Визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, передбачено ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно частин 1, 2, пункту 5 частини 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2, 3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд з`ясовує наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору, проценти за користування кредитом становлять у розмірі 28,50 грн. в день.

Проценти є платою за користування кредитними коштами, які сплачуються у межах строку кредитування, їх розмір визначається за домовленістю сторін правочину, тому такі умови не є компенсацією у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

За правилами частини 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Вказана норма Закону кореспондується з пунктом 5 частини 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

В обґрунтування позову позивач посилається на пункт 3.2 кредитного договору, як несправедливі умови правочину.

Однак, суд не приймає до уваги такі доводи позивача, як підставу для задоволення позову, оскільки вказаним пунктом передбачено порядок нарахування саме процентів за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та/або процентів, що не являється нарахуванням неустойки за кредитним договором, відповідно до ст. 549 ЦК України.

Також позивач посилається на те, що пункт 7.2 кредитного договору є незаконним, так як суперечить абзацам 5, 11 пункту 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», якими визначено, що особа має право пред`являти вмотивовану вимогу із запереченням проти обробки своїх персональних даних та відкликати згоду на обробку персональних даних.

Відповідно п. 7.2 кредитного договору, підписуючи даний договір, позичальник дає дозвіл на передачу кредитодавцю своїх персональних даних, а також дає згоду на те, що кредитодавець має право направляти СМС-повідомлення/листи-повідомлення на електронну пошту/повідомлення, відправлені іншими засобами, комерційні пропозиції кредитодавця та рекламні матеріали, при цьому позичальник погоджується з тим, що направлення вказаної інформації на електронну пошту/номери телефонів, повідомлені позичальником, кредитодавець буде здійснювати як самостійно, так і з залученням контрагентів (операторів мобільного зв`язку тощо). Позичальник погоджується і розуміє, що саме він несе ризики, пов`язані з тим, що направлена кредитодавцем інформація стане доступною третім особам.

Разом з тим, цим же пунктом 7.2 кредитного договору, на який вказує позивач, визначено, що позичальник ознайомлений з тим, що в будь-який момент дії договору може відмовитися від отримання вказаних повідомлень.

За нормою ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», згода суб`єкта персональних даних - це добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» серед іншого визначено, що мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних. Обробка персональних даних здійснюється відкрито і прозоро із застосуванням засобів та у спосіб, що відповідають визначеним цілям такої обробки. Первинними джерелами відомостей про фізичну особу є: видані на її ім`я документи; підписані нею документи; відомості, які особа надає про себе. Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідні документи з персональними даними позичальника необхідні для укладення кредитного договору з банківською (фінансовою) установою.

За правилами частин 2, 3, 4 ст. 10 Закону України «Про споживче кредитування», у разі ненадання споживачем документів чи відомостей про себе та свій фінансовий стан, що вимагаються законодавством або внутрішніми документами кредитодавця, кредитодавець має право відмовити такому споживачу в укладенні договору про споживчий кредит. Інформація про споживача, отримана кредитодавцем або кредитним посередником у зв`язку з укладенням, виконанням та припиненням договору про споживчий кредит, може бути передана третім особам без згоди споживача лише у випадках і порядку, передбачених законом. Кредитодавець та кредитний посередник несуть відповідальність за порушення прав споживачів у сфері захисту персональних даних згідно із законом.

Позивачем не надано доказів про порушення відповідачем законодавства стосовно використання персональних даних позивача.

Згідно пункту 2 частини 2 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.

Стосовно змісту самої умови в пункті 7.2 кредитного договору та не зазначення у цьому пункті щодо права позивача відізвати свою згоду на обробку персональних даних, суд зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

За таких умов відсутні підстави для визнання недійсним п. 7.2 спірного кредитного договору, адже сторони обопільно погодили умови договору, в тому числі і умови пункту 7.2, при цьому законом не встановлено, що зазначення стосовно надання дозволу про передачу персональних даних має своїм наслідком нікчемність такої умови чи наявність підстави для визнання цієї умови недійсною.

За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для визнання недійсним кредитного договору відсутні, до укладення спірного правочину позивач був ознайомлений з умовами кредитування, суду не доведено введення відповідачем позивача в оману щодо істотних умов договору, позивач погодився на отримання кредитних коштів саме на таких умовах, що визначені договором, волевиявлення позивача на отримання кредиту було вільним, умови кредитного договору не суперечать нормам чинного законодавства.

Отже, позов не підлягає задоволенню, оскільки не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір позивачем в дохід держави не сплачувався та судових витрат у даній справі учасниками судового розгляду не заявлялось.

За наведених обставин питання розподілу судових витрат при ухваленні рішення судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 15, 16, 203, 215, 230, 549, 626, 627, 628, 638, 639, 641, 642, 644, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. ст. 9, 10, 12, 21 Закону України «Про споживче кредитування», ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 5, 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. ст. 2, 6, 8, 15 Закону України «Про захист персональних даних», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 95, 133, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Федорова Івана, 64/16, офіс 311, .

Судове рішення складене 08.11.2021 року.

Суддя