Справа № 453/1380/21
№ провадження 4-с/453/7/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року Сколівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Брони А.Л.,

при секретарі судового засідання Бендеш А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе матеріали скарги Університету державної фіскальної служби України на дії державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

встановив:

30.09.2021 року боржник -Університет державної фіскальної служби України в особі представника Я.Ф. Фокіна звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Скарга обгрунтована тим, що рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 07.12.2018 року у справі №453/1174/17 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Університету державної фіскальної служби України, за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання запису в трудовій книжці недійсним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення упущеної вигоди, відшкодування моральної шкоди відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30.09.2020 року у справі №453/1174/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Сколівського районного суду Львівської області від 07.12.2018 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Університету державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19 червня 2017 року по 30 вересня 2020 року, в сумі 414 860 грн. 75 коп. з урахуванням обов`язкових платежів та зборів, які підлягають сплаті з даної суми.

Стягнуто з Університету державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 5 000 грн. моральної шкоди та 1 866 грн. 79 коп. судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі № 453/1174/17 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Університету державної фіскальної служби України на постанову Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 453/1174/17 у зв`язку з пропуском строків на касаційне оскарження та відсутністю поважних причин на їх поновлення.

Ірпінським відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрите виконавче провадження від 17.12.2020 року ВП № 63946617 на підставі виконавчого листа № 453/1174/17, виданого 13.11.2020 року.

АСВП № 63946617 вимога стягнути з Університету державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 414 860 грн. 75 коп. з урахуванням обов`язкових платежів та зборів, які підлягають сплаті з даної суми.

17.12.2020 року винесені постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 41 486 грн. 07 коп. та 169 грн. мінімальних витрат.

Університетом сплачена сума 414 860 грн. 75 коп., з яких 333 962 грн. 91 коп. сума заробітної плати та 80 897 грн. 84 коп. податки.

07.09.2021 року за вих. № 2180/01-23 та 09.09.2021 року за вих. № 2216/01-23 Університетом державної фіскальної служби України подані до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) заяви про закінчення виконавчого провадження.

Листом в.о. начальника відділу ДВС від 21.09.2021 року № 21339 на звернення від 07.09.2021 року № 2180/01-23 повідомлено про те, що Університетом державної фіскальної служби України не виконано в повному обсязі рішення суду по справі № 453/1174/17.

Скаржник, в даному випадку Університет державної фіскальної служби України, вважає відмову у закритті виконавчого провадження № 63946617 безпідставною та незаконною, оскільки судова практика, викладена у постановах Верховного Суду стверджує, що податки і збори із сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та відповідно, відрахуванню із сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

01.11.2021 року на адресу суду надійшли заперечення стягувача ОСОБА_1 , в яких така заперечує, щодо задоволення скарги, оскільки Університет державної фіскальної служби України не мав права стягувати податки і збори із визначеної суми відшкодувань, оскільки на момент виплати не був роботодавцем стягувача і розірвав із ним трудовий договір 31.08.2017 року, а тому на визначену судом суму коштів боржник повинен був сплатити у фіксованому розмірі стягувачу. Вважає дії державного виконавця правомірними, відповідно до ч.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засіданні представник скаржника Університету державної фіскальної служби України Фокін Я.Ф. не з`явився, попередньо подавши до суду клопотання в якому просив проводити розгляд скарги без його участі, вказавши, що вимоги скарги підтримує.

Стягувач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, попередньо подавши клопотання, в якому просила розгляд скарги проводити без її участі.

Державний виконавець Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельникова В.С., будучи належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, в таке не з"явилася.

На підставі ч.3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2018 року у справі № 453/1174/17 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Університету державної фіскальної служби України, з участю третьої особи ОСОБА_2 , про визнання запису у трудовій книжці недійсним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення упущеної вигоди, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30.09.2020 року у справі №453/1174/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2018 року скасовано та ухвалено постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним запис № 36 у трудовій книжці ОСОБА_1 від 16 червня 2017 року.

Поновлено ОСОБА_1 з 19 червня 2017 року на посаді професора кафедри теорії права та держави Університету державної фіскальної служби України відповідно до наказу № 342-к від 16 червня 2017 року.

Стягнуто з Університету державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19 червня 2017 року по 30 вересня 2020 року в сумі 414 860,75 грн. з урахуванням обов`язкових платежів та зборів, які підлягають сплаті з даної суми.

Стягнуто з Університету державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 5 000 грн. моральної шкоди.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Університету державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 1866,79 грн. судового збору.

Стягнуто з Університету держаної фіскальної служби України в дохід держави 4788,61 грн. судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі № 453/1174/17 боржнику відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Університету державної фіскальної служби України на постанову Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року у справі «453/1174/17 у зв`язку з пропуском строків на касаційне оскарження та з відсутністю поважних причин на їх поновлення.

Судом встановлено, що на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 30.09.2020 року, Сколівським районним судом Львівської області 13.11.2020 року видано виконавчий лист № 453/1174/17 про стягнення з Університету державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19 червня 2017 року по 30 вересня 2020 року в сумі 414 860 грн. 75 коп. з урахуванням обов`язкових платежів та зборів, які підлягають сплаті з даної суми.

З матеріалів скарги встановлено, що на підставі вищевказаного виконавчого листа 17.12.2020 року старшим державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кудрановським Ю.М. відкрито виконавче провадження №63946617 про примусове виконання виконавчого листа № 453/1174/17, виданого 13.11.2020 року.

Постановою старшого державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кудрановським Ю.М. від 17.12.2020 року (ВП № 63946617) вирішено стягнути з Університету державної фіскальної служби України 169 грн. мінімальних витрат виконавчого провадження.

Постановою старшого державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кудрановського Ю.М. від 17.12.2020 року (ВП № 63946617), вирішено стягнути з Університету державної фіскальної служби України 41 486 грн. 07 коп. виконавчого збору.

07 вересня 2021 року за вих. №2180/01-23 та 09 вересня 2021 року за вих. №2216/01-23, боржник Університет державної фіскальної служби України в особі представників звертався до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявами про закінчення виконавчого провадження № 63946617 у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі постанови Львівського апеляційного суду від 30.09.2020 року у справі № 453/1174/17 згідно із виконавчим документом та погашенням боргу і судового збору в повному обсязі.

На вищезазначені заяви в.о. начальника Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Л.В. Дербіною було надано відповідь, в якій зазначено, що кошти, які надійшли від боржника на погашення боргу, зазначеного у виконавчому листі № 453/1174/17, виданому 13.11.2020 року Сколівським районним судом Львівської області, не в повному обсязі погашають заборгованість. Після надходження залишку коштів від боржника виконавче провадження № 63946617 підлягає закінченню згідно п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд не погоджується з таким рішенням Ірпінського міського віддіу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з наступних підстав.

Платіжним дорученням № 1429 від 02 вересня 2021 року Університетом державної фіскальної служби України на рахунок отримувача: Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснено перерахунок коштів в сумі 333 962 грн. 91 коп. Призначення платежу: перерахування стягнень на користь ОСОБА_1 , як середній заробіток, згідно постанови від 17.12.2020 року (ВП № 63946617).

Платіжним дорученням №1431 від 02 вересня 2021 року Університетом державної фіскальної служби України на рахунок отримувача: ГУК у Київ.обл/Ірпінська міс/11011000 здійснено перерахунок коштів в сумі 6 222 грн. 91 коп. Призначення платежу: перерахування військового збору 1,5 % із середнього заробітку, згідно постанови від 17.12.2020 року (ВП № 63946617).

Платіжним дорученням №1430 від 02 вересня 2021 року Університетом державної фіскальної служби України на рахунок отримувача: ГУК у Київ.обл/Ірпінська міс/11011000 здійснено перерахунок коштів в сумі 74 674 грн. 93 коп. Призначення платежу: перерахування податків на доходи фізичних осіб 18% із середнього заробітку, згідно постанови від 17.12.2020 року (ВП № 63946617).

Платіжним дорученням №1418 від 02 вересня 2021 року Університетом державної фіскальної служби України на рахунок отримувача: Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснено перерахунок коштів в сумі 41 486 грн. 07 коп. Призначення платежу: перерахування стягнень виконавчого збору, згідно постанови від 17.12.2020 року (ВП № 63946617).

Платіжним дорученням №1422 від 02 вересня 2021 року Університетом державної фіскальної служби України на рахунок отримувача: Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснено перерахунок коштів в сумі 169 грн. Призначення платежу: перерахування стягнень мінімальних витрат, згідно постанови від 17.12.2020 року (ВП № 63946617).

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року N 100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Таким чином, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів, які підлягають сплаті податковим агентом.

Відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також підлягали відрахуванню податки і збори.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

Конкретний спосіб, в який здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин, тому обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності та при визначенні її розміру враховуються вимоги розумності і справедливості.

Водночас, відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України, дохід з джерелом походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, є платником податку з доходів фізичних осіб. Об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання)

Згідно з підпунктом "а" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України (за загальним правилом 18 відсотків).

Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи моральну шкоду, завдану порушенням трудових прав, ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу.

Подібні за змістом висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах були викладені у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі N 359/10023/16-ц (провадження N 61-14794св18).

За змістом частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що Університет державної фіскальної служби України під час виконання Постанови Львівського апеляційного суду від 30.09.2020 року у справі № 453/1174/17 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 19 червня 2017 року по 30 вересня 2020 року, в сумі 414 860, 75 грн. з урахуванням обов`язкових платежів та зборів, які підлягають сплаті з даної суми, діяло відповідно до вимог податкового та трудового законодавства та як податковий агент обґрунтовано утримало із визначеної судом суми у розмірі 414 860, 75 грн. податок на доходи фізичних осіб у розмірі 74 674, 93 грн. (18 %) та військовий збір у розмірі 6 222,91 грн. (1,5 %).

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження").

За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зважаючи на наведене, враховуючи обставини справи, встановлені під час розгляду такої, суд приходить до переконання, що дії старшого державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кудрановського Юрія Володимировича у виконавчому провадженні ВП № 63946617 при виконанні рішення суду за виконавчим листом по справі № 453/1174/17 від 30.09.2020 року щодо відмови у закритті виконавчого провадження є протиправними.

У той же час суд не може підміняти державний орган, дії, бездіяльність якого оскаржуються, приймати замість нього рішення, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Враховуючи те, що Університет державної фіскальної служби України у скарзі заявило вимогу про зобов`язання державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно розглянути заяву Університету від 07.09.2021 року за вих. № 2180/01-23, така до задоволення не підлягає, оскільки чинне процесуальне законодавство України не наділяє суди повноваженнями щодо зобов`язання державних виконавців вчиняти або утриматися від вчинення певних виконавчих дій, що не звільняє державного виконавця від обов`язку усунути порушення, встановлені судовим рішенням.

Окрім цього, відповідно до ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно платіжного доручення №1088 від 13 жовтня 2021 року, скаржником в дохід держави було сплачено судовий збір в розмірі 2 270 грн.

Враховуючи норми ст. 452 ЦПК України та те, що вимоги скарги Університету державної фіскальної служби України було задоволено, з Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) слід стягнути на користь Університету державної фіскальної служби України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн.

Керуючись статтями 1, 74 Закону України "Про виконавче провадження", статтями 14, 164, 167, 168 Податкового Кодексу України статтями 2, 4, 5, 7, 447, 451, 452 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Скаргу Університету державної фіскальної служби України на дії державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельникової Варвари Сергіївни щодо відмови у закритті виконавчого провадження № 63946617, відкритого на підставі виконавчого листа Сколівського районного суду Львівської області № 453/1174/17 від 30.09.2020 року.

Стягнути з Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Університету державної фіскальної служби України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя