Провадження №2/932/785/20
10.11.2021 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Лукінової К.С.
за участю секретаря судового засідання Киричок Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання,-
Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. В позовній заяві посилались на те, що позивачам належить на праві спільної часткової приватної вланості об`єкт житлової нерухомості - будівля гуртожитку та нежитлові будівлі, загальною площею 1094,1 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 - власник 1/3 частини на підставі договору купівлі-продажу гуртожитку та нежитлових будівель; ОСОБА_2 - власник 1/3 частини на підставі договору купівлі-продажу гуртожитку та нежитлових будівель; ОСОБА_5 - власник 1/3 частини на підставі договору купівлі-продажу гуртожитку та нежитлових будівель. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2014 року додатково встановлено, що гуртожиток не належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська та не перебуває на балансі жодного комунального житлово-експлуатаційного підприємства підпорядкованого управлінню. До укладення договору купівлі-проваджу нерухомого майна гуртожиток належав Відкритому акціонерному товариству транспортного будівництва «Дніпротрансбуд», яке у 1994 році стало правонаступником Придніпровського державного спеціалізованого тресту транспортного будівництва «Дніпротрансбуд», та використовувався для проживання їх робітників у період роботи. На даний час правовий статус гуртожитку не змінено. Місце проживання відповідача було зареєстровано за адресою гуртожитку у кімнаті АДРЕСА_3 при невідомих обставинах. Правові підстави вселення, реєстрації та проживання відповідача у гуртожитку не відомі, відомості про видачу відповідного документу на вселення у позивачів відсутні. Відповідач не є та не був членом сім`ї позивачів, у трудових відносинах з ними не перебуває та не перебував. Більше 10 останніх років за місцем реєстрації відповідач не з`являється, участь в утриманні гуртожитку та прибудинкової території не бере. Теперішнє місцезнаходження відповідача невідоме. Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 27.09.2017 року квартального комітету встановлено, що відповідач фактично не проживає у кімнаті АДРЕСА_3 , з 01.05.2003 року.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2020 року справу було прийнято до провадження судді Лукінової К.С. та ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2021 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2021 року було змінено позивача ОСОБА_5 на його правонаступника - ОСОБА_3 .
Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились, проте представник позивачів ОСОБА_6 подав до суду заяву в якій він просив проводити розгляд справи без участі позивачів та їх представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, клопотань та відзиву до суду не надав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2021 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно до відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУДМС в Дніпропетровській області від 13.01.2021 року.
Відповідно до копії договору купівлі-продажу серії ВЕМ №542883, зареєстрованого в реєстрі за №202 від 03.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/3 частки будівлі гуртожитку та нежитлові будівлі у АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії договору купівлі-продажу серії ВЕТ №835311, зареєстрованого в реєстрі за №1542 від 15.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А., ОСОБА_5 на праві приватної власності належить 1/3 частки та ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/3 частки будівлі гуртожитку та нежитлові будівлі у АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії договору дарування серії ННІ №006804, зареєстрованого в реєстрі за №661, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кулінічем С.А., ОСОБА_5 передав безоплатно у власність ОСОБА_3 належну йому на праві приватної власності 1/3 частини будівлі гуртожитку та нежитлових будівель, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 у кімнаті АДРЕСА_3 зареєстрований, проте у вказаній квартирі з 01 травня 2003 року не проживає, що підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 27.09.2017 року, 31.01.2020 року, 23.09.2021, складеними мешканцями будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
У відповідності до статті 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
У відповідності до статті 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.
Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК Української РСР).
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.
Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Лукінова