Справа №173/893/21
Провадження №2/173/593/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Демяненко С.І.

За участю: позивача - ОСОБА_1

Представника позивача - адвоката Романовської Т.М

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Романовська Тетяна Миколаївна, до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісно власністю подружжя та стягнення компенсації-

ВСТАНОВИВ:

14.05.2021 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Романовська Т.М., з позовом про визнання майна спільною сумісно власністю подружжя та стягнення компенсації до відповідача ОСОБА_2

25.05.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадженні з викликом сторін на 16.08.2021 року.

16.08.2021 року розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою відповідача у призначене судове засідання на 09.09.2021 року

09.09.2021 року розгляд справи відкладений за клопотанням представника відповідача на 02.11.2021

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

02.11.2021 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Згідно заявлених позовних вимог позивач визнати автомобіль марки Volkswagen моделі Passat 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 ,. і ОСОБА_2 .

Стягнути з в відповідача на її користь Ѕ частину компенсації вартості автомобіля марки Volkswagen моделі Passat 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у спільній сумісній власності подружжя в сумі 203 100.00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 02 жовтня 2004 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 88.

В період шлюбу в них народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак сімейне життя між ними не склалось. Причиною розпаду сімейних відносин стали різні погляди на сімейні цінності, через що у них постійно виникали сварки. Нею була подана позовна заява до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про розірвання шлюбу (справа № 173/519/21).

За час спільного перебування у шлюбі вони придбали майно, яке підлягає поділу, а саме: автомобіль марки Volkswagen моделі Passat 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який придбаний за договором купівлі-продажу у 2019 році, зареєстрований у ТСЦ 14.11.2019 року. У відповідності до висновку про вартість звіту № 2104/01 від 21.04. 2021 року. ринкова вартість автомобіля зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 складає 406200 грн.

Право власності на автомобіль зареєстрований лише на ОСОБА_2 , який особисто ним користується, лише у нього знаходяться ключі до зазначеного автомобіля та правовстановлюючі документи на нього.

Згоди щодо розподілу спільного сумісного майна між ними не було досягнуто , що і стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач і представник позивача позовні вимоги підтримали , за підставами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач і представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставлення СМС-повідомлення. Про причини неявки суд не повідомили. Відзив на позовну заяву не подали.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Як встановлено в судовому засіданні 02 жовтня 2004 року між сторонами зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 88, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

В період шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За доводами позивача сімейне життя між сторонами не склалось. Причиною розпаду сімейних відносин стали різні погляди на сімейні цінності, через що у них постійно виникали сварки. Позивачем була подана позовна заява до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про розірвання шлюбу (справа № 173/519/21).

За час спільного перебування у шлюбі сторони придбали майно, а саме: автомобіль марки Volkswagen моделі Passat 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який придбаний за договором купівлі-продажу у 2019 році, зареєстрований у ТСЦ 14.11.2019 року, що підтверджується повідомленням ТСЦ.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом

Відповідно до ч.1,2 ст. 60 СК України - Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1. 3 ст. 61 СК України - Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

З наведеного вище судом встановлено, що автомобіль марки Volkswagen моделі Passat 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , придбаний сторонами в період шлюбу, тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 . Оскільки виходячи із положень ст. 69-72 СК України , 370-372 ЦК України виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого . Відповідач будь-яких доказів на спростування даного факту не надав

Таким чином позовні вимоги в частині визнання транспортного засобу Volkswagen моделі Passat 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину вартості зазначеного вище транспортного засобу .

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України - Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України - У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі, якщо подружжя не вирішили питання щодо придбання частки неподільної речі одним з них, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Як встановлено в судовому засіданні спірний автомобіль був проданий відповідачем, що підтверджується повідомленням територіального сервісного центру № 1244, згідно якого вказується, що транспортний засіб 02.03.2021 року перереєстрований на іншого власника.

Доказів, що позивач ОСОБА_1 , надавала згоду на відчуження вказаного транспортного засобу суду не надано..

А згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року справа № 173/519/21 сторони припинили шлюбні в відносини в березні 2021 року, що підтверджено обома сторонами.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 82 ЦПК України - Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином судом встановлено, що відповідачем автомобіль був проданий після припинення сторонами шлюбних відносин без повідомлення позивача про дану обставину.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 65 СК України - Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

На підставі чого судом встановлено, що на час розгляду справи об`єкт спільної сумісної власності вибув із володіння відповідача без згоди позивача. З чого суд погоджується з обраним позивачем способом захисту порушених прав у вигляді стягнення з відповідача вартості Ѕ частини спірного автомобіля.

Відповідно до висновку про вартість звіту № 2104/01 від 21.04. 2021 року ринкова вартість автомобіля зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 складає 406200 грн.

За даних обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 203 100.00 (двісті три тисячі сто) грн.. грошової компенсації Ѕ частини вартості транспортного засобу марки Volkswagen моделі Passat 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1

Оскільки вартість автомобіля підтвердження звітом про вартість майна на час звернення позивача з позовом до суду. Відповідач будь-яких заперечень і доказів на спростування даного факту не надав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 031 грн., відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Романовська Тетяна Миколаївна, до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісно власністю подружжя та стягнення компенсації - задовольнити.

Визнати автомобіль марки Volkswagen моделі Passat 2016 року випуску,реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 203 100.00 (двісті три тисячі сто) грн. грошової компенсації вартості Ѕ частини автомобіля марки Volkswagen моделі Passat 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 2 031 грн. (дві тисячі тридцять одну) грн.., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 07.11.2021 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР 10.11.2021 року

Дата набрання законної сили: 08.12.2021 року