Ухвала

03 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 755/6513/16-ц

провадження № 61-6008зпв18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація,

треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про роз?яснення постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року та заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, ОСОБА_2 , про поновлення строку звернення до суду, визнання органу приватизації житла незаконним та скасування, визнання свідоцтва про право власності недійсним та скасування,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, ОСОБА_2 , про поновлення строку звернення до суду, визнання органу приватизації житла незаконним та скасування, визнання свідоцтва про право власності недійсним та скасування.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк подання позовної заяви.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження органу приватизації Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 10 лютого 1993 року № 2/184 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яке видано 10 лютого 1993 року Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2017 відмовлено ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, ОСОБА_2 , про поновлення строку звернення до суду, визнання розпорядження органу приватизації житла незаконним та скасування, визнання свідоцтва про право власності недійсним та скасування.

Постановою Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого

2017 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, ОСОБА_2 , про поновлення строку звернення до суду, визнання органу приватизації житла незаконним та скасування, визнання свідоцтва про право власності недійсним та скасування відмовлено.

17 березня 2021 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду заяву, у якій просить роз?яснити чи справді ОСОБА_1 скасував справжню приватизацію яка була на них двох з дружиною і оформлене право власності на підставі чого йому належало Ѕ частина квартири.

Листом Верховного Суду від 05 квітня 2021 року за вих. № 14860/0/222-21 витребувано матеріали цивільної справи № 755/6513/16-ц із Дніпровського районного суду міста Києва.

21 жовтня 2021 року матеріали цивільної справи № 755/6513/16-ц надійшли до Верховного Суду.

29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву, у якій заявник просить ухвалити у справі додаткове рішення, яким визнати розпорядження органу приватизації житла Дніпровської районної адміністрації м. Києва від 10 лютого 1993 року № 2/184 на ім?я ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних долях дійсним. ОСОБА_1 не скасовував приватизацію, яка відбулась на нього і його дружину. Визнати дійсним оформлене свідоцтво права власності, яке посвідчує, що квартира яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 , дійсно належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних долях.

Щодо заяви ОСОБА_1 про роз?яснення судового рішення

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу.

Тлумачення статті 271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Аналіз заяви про роз`ясненняпостанови Верховного Суду від 22 серпня

2018 року свідчить про те, що вона стосується роз`яснення мотивів ухваленої постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року.

Тому колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз?яснення постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі

№ 755/6513/16-ц слід відмовити.

Щодо заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, диспозиція статті 270 ЦПК України чітко встановлює правило про те, що додаткове рішення у справі ухвалює суд, який ухвалив відповідне судове рішення.

З матеріалів справи відомо, що за результатом розгляду позовної заяви

ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, ОСОБА_2 , про поновлення строку звернення до суду, визнання органу приватизації житла незаконним та скасування, визнання свідоцтва про право власності недійсним та скасування, 20 жовтня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва було ухвалено відповідне судове рішення, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2017 відмовлено ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого

2017 року у справі № 755/6513/16-ц.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 755/6513/16-ц звернувся до Верховного Суду, який у свою чергу рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року не скасовував та не змінював, а відтак відсутні передбачені диспозицією статті 270 ЦПК України у Верховного Суду підстави для ухвалення у справі додаткового рішення.

Тому колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 755/6513/16-ц слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 270, 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз?яснення постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року та заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, ОСОБА_2 , про поновлення строку звернення до суду, визнання органу приватизації житла незаконним та скасування, визнання свідоцтва про право власності недійсним та скасування відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
М. Ю. Тітов