08.11.2021
Справа № 642/5081/21
Провадження № 4-с/642/21/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Бородіної О.В., за участю секретаря Добронос Д.С., розглянувши цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної О.С., стягувач: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногорському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шеїної О.С. щодо відкриття виконавчого провадження №65187112 від 20.04.2021 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова № 642/4940/17 від 15.04.2021, просила визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 65187112 від 20.04.2021 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова № 642/4940/17 від 15.04.2021.

В обґрунтування скарги зазначено, що старшим виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногорському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеїною О.С.. на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова № 642/4940/17 від 15.04.2021 було відкрито виконавче провадження №65187112 від 20.04.2021. Вважає постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки ухвала Ленінським районним судом 15.04.2021 у справі № 642/4940/17 ніколи не ухвалювалася. Крім того, вважає неправомірною та такою, що підлягає скасуванню постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 20.04.2021 та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 20.04.2021 на суму 12000 грн. у цьому виконавчому проваджені № 65187112. У постанові про відкриття виконавчого провадження відсутні будь-які відомості про можливість добровільного самостійного виконання рішення боржником у строк, встановлений Законом Про виконавче провадження, а також не зазначено державним виконавцем при винесенні постанови про відкриття провадження за виконавчим написом, про стягнення виконавчого збору у разі примусового виконання цього рішення. Боржнику не було надано строку, встановленого Законом для добровільного виконання виконавчого напису та не попереджено, що у разі самостійного невиконання виконавчого документу у встановлені строки буде розпочато примусове виконання та стягнуто виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від суми реалізації майна за виконавчим написом. Оскільки боржнику не було надано строку, встановленого Законом для добровільного виконання виконавчого напису, підстави для винесення постанови про стягнення з позивача виконавчого збору відсутні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 р. було призначено скаргу до розгляду.

08 вересня 2021 р. до суду надійшов відзив старшого виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногорському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шеїної О.С., в якому вона просить відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що 16.04.2020 до канцелярії відділу стягувачем ОСОБА_2 було подано заяву про примусове виконання рішення разом з оригіналом виконавчого документа - ухвалою про затвердження мирової угоди № 642/4940/17 від 18.06.2018, яку видав 15.04.2021 Ленінський районний суд міста Харкова та яка набрала законної сили 04.07.2018, щодо місця проживання та порядку спілкування з дитиною. Виконавчий документ пред`явлено стягувачем до примусового виконання в строк, встановлений Законом. 20.04.2021 старшим державним виконавцем відділу Шеіною О.С. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 65187112, копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження. 20.04.2021 старшим державним виконавцем відділу Шеіною О.С. винесено постанову № 65187112 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн., копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження. 20.04.2021 старшим державним виконавцем відділу Шеіною Оленою Сергіївною, винесено постанову ВП № 65187112 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 250,00 грн., копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження. 21.04.2021 та 07.05.2021 старшим державним виконавцем відділу Шеіною О.С. здійснено перевірки виконання боржником рішення суду, а саме побачення батька ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , 2013 р.н., кожної середи о 16-00 год. до 19-30 год. за місцем проживання батька ( АДРЕСА_1 .) Боржниця ОСОБА_1 за адресою місця проживання батька дитини не з`явилась, про що складено акти державного виконавця. 19.07.2021 на прийом до державного виконавця з`явилась боржниця - ОСОБА_1 , якій під підпис було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65187112 від 20.04.2021 з ідентифікатором доступу до матеріалів виконавчого провадження, а також їй було зачитано рішення суду в голос та зобов`язано виконувати рішення суду у подальшому. 26.07.2021 на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти у сумі 12250,00 грн., за виконавчим провадженням ВП №65187112, які в повному обсязі покривають виконавчій збір та витрати виконавчого провадження. 27.07.2021 зазначені грошові кошти були перераховані державним виконавцем за призначенням, а саме 12000,0 грн. сума виконавчого збору та 250,00 грн. сума мінімальних витрат виконавчого провадження до державного бюджету України. Щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65187112, виконавчий документ відповідає вимогам передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження». У пункті другому постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65187112, зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та роз`яснено, що відповідно до вимог ст.ст. 63, 64-1 "Про виконавче провадження" про порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. У пункті третьому, постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65187112 зазначено, що з боржника належно стягнути виконавчій збір у розмірі 12000,00 грн. 20.04.2021 старшим державним виконавцем відділу Шеіною О.С. винесено постанову ВП № 65187112 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн. Оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 65187112 від 20.04.202, винесена державним виконавцем з дотриманням вимог чинного законодавства. На прийомі у державного виконавця стягувач ОСОБА_2 зазначив, що боржник ОСОБА_1 систематично порушує виконання рішення суду та на півроку вивезла дитину за кордон та не відповідала на телефонні дзвінки, стягувач не мав змоги бачитися з дитиною та приймати участь в її вихованні. Державний виконавець перевірив виконання рішення суду, а оскільки воно не було виконано, діяв виключно відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Станом на теперішній час виконавче провадження № 65187112 завершено на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження № 65187112 від 30.07.2021. Крім того, державний виконавець вважає, виходячи з аналізу ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», що справа про оскарження постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не підлягає розгляду в Ленінському районному суді м.Харків та повинна розглядатися у відповідному адміністративному суді.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала, просила її задовольнити, з підстав зазначених в скарзі. У останнє судове засідання не з`явилася, причини неявки суду невідомі.

Старший державний виконавець в судове засідання не з`явився, у поданому до суду відзиві прохав відмовити в задоволенні скарги і проводити її розгляд без його участі.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України неявка державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що державний виконавець належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, надав до суду відзив, суд вважає можливим провести судове засідання та розглянути скаргу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви по суті справи, оцінивши їх у сукупності, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано положеннями розділу VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 18.06.2018 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею батька, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини провадження було закрито у зв`язку із укладенням сторонами мирової угоди, затвердженої судом.

У рішенні у справі "Янголенко проти України", no. 14077/05 від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі "Савіцький проти України", no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Відтак, розглядаючи скарги на дії судових виконавців, суди повинні давати обґрунтований аналіз обставин порушення виконавчого провадження, визначати значущість помилок чи недоліків, допущених судовим виконавцем в контексті того, щоб не допустити без виконання остаточних та значущих судових рішень на шкоду однієї з сторін виконавчого провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" no. 15729/07, від 05.07.2012 Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також, Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Виконання рішення суду провадиться на підставі виданого ним виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, який є виконавчим документом. (ч. 1, 3 ст.431 ЦПК України).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання зазначеної ухвали Ленінським районним судом м. Харкова, виданої 15.04.2021, старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіною О.С. 20.04.2021 відкрито виконавче провадження №65187112, зазначено про необхідність виконання рішення протягом 10 робочих днів і про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн., копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

20.04.2021 старшим державним виконавцем відділу Шеіною О.С., керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову ВП № 65187112 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 250,00 грн., копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

21.04.2021 старшим державним виконавцем відділу Шеіною О.С., керуючись ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», здійснено перевірку виконання боржником рішення суду, а саме побачення батька ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , 2013р.н., кожної середи о 16-00 год. до 19-30 год. за місцем проживання батька ( АДРЕСА_1 .) Боржниця ОСОБА_1 за адресою місця проживання батька дитини не з`явилась, про що складено акт державного виконавця.

07.05.2021 старшим державним виконавцем відділу Шеіною Оленою Сергіївною керуючись ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 з метою перевірки виконання рішення суду. Боржниця ОСОБА_1 не з`явилась, про що складено акт державного виконавця.

19.07.2021 на прийом до державного виконавця з`явилась боржниця - ОСОБА_1 , якій під підпис було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65187112 від 20.04.2021 з ідентифікатором доступу до матеріалів виконавчого провадження. Одночасно їй було зачитано рішення суду в голос та зобов`язано виконувати рішення суду у подальшому.

26.07.2021 на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти у сумі 12250,00 грн., за виконавчим провадженням ВП № 65187112, які в повному обсязі покривають виконавчій збір та витрати виконавчого провадження.

27.07.2021 керуючись статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» зазначені грошові кошти були перераховані державним виконавцем за призначенням, а саме 12000,0 грн. сума виконавчого збору та 250,00 грн. сума мінімальних витрат виконавчого провадження до державного бюджету України.

Заявником оскаржується лише постанова від 20.04.2021 про відкриття виконавчого провадження №65187112 від 20.04.2021 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова № 642/4940/17 від 18.06.2018.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Щодо виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною

Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею. 7. Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

У пункті третьому, постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65187112 зазначено, що з боржника належно стягнути виконавчій збір у розмірі 12000,00 грн.

20.04.2021 старшим державним виконавцем відділу Шеіною О.С., керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП № 65187112 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн.

Згідно статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»:

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» та до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 .

Кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувана; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувана, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 65187112 від 20.04.202, винесена державним виконавцем з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Якщо боржнику відомо про існування рішення суду яке набрало законної сили воно підлягає обов`язковому виконанню, не залежно від того чи знаходиться це рішення на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби, чи не знаходиться.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що висловлена у постанові від 18.10.2018 року у справі 442/2670/17 судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання незалежно від факту звернення виконавчого документа до примусового виконання.

Невиконання судового рішення у добровільному порядку змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звернутися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, що створює для іншої сторони несприятливі наслідки, у тому числі у вигляді обов`язку сплати виконавчого збору.

Таким чином безпідставні доводи позивача щодо оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження № 65187112 від 20.04.2021, винесеної на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Харкова за № 642/4940/1717 від 18.06.2018, яку видав 15.04.2021 Ленінський районний суд міста Харкова та яка набрала законної сили 04.07.2018.

Згідно роз`яснень Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у п. З постанови від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державний виконавець перевірив виконання рішення суду, а оскільки воно не було виконано, діяв виключно відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на теперішній час виконавче провадження № 65187112 завершено на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження № 65187112 від 30.07.2021.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені у скарзі вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду скарги, приходить до висновку, що викладені в скарзі твердження щодо порушення державним виконавцем прав та законних інтересів боржника за виконавчим провадженням спростовуються матеріалами справи, оскільки державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень та згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 259, 263-265, 268, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіної О.С. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 08.11.2021 року.

Суддя О.В. Бородіна