УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2021 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., ознайомившись із позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження по даній справі, враховуючи вимоги ст.ст. 175, 177, 185ЦПК України суддя вважає наступне.
Згідно з вимогами ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (яка на даний час є чинною), законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).
Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, представником позивача в переліку додатків до позовної заяви вказано про долучення до позову підтвердження сплати судового збору в оригіналі, проте, дане платіжне доручення № PROM9B7MDK від 09 листопада 2020 року не може бути зараховане судом, як доказ сплати судового збору, оскільки на ньому відсутня печатка банку, відсутня відмітка про дату надходження та дату виконання платіжного доручення.
Щодо підпису на платіжному дорученні, то є незрозумілим кому він належить, оскільки ніяких відомостей про його виконавця платіжне доручення не містить.
Відповідно до п. 5.22 Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003 від 01 вересня 2003 року, затв. наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55 (надалі Вимога), відмітку про наявність додатків розміщують під текстом документа. Наявність додатків, повну назву яких наводять у тексті, фіксують за такою формою: «Додаток: на 5 арк. у 2 прим.». Якщо документ має додатки, повних назв яких немає у тексті, то ці назви треба подати після тексту, зазначивши кількість аркушів у кожному додатку та кількість їхніх примірників. На велику кількість додатків складають опис, а в самому документі після тексту зазначають: «Додатки: згідно з описом на 67 арк.».
В порушення п. 5.22 Вимоги, позовна заява містить лише зазначення опису документів, що додані, без зазначення кількості аркушів та примірників.
У відповідності до ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
При завіренні документів варто керуватися Вимогою до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003 від 01 вересня 2003 року, затв. наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55 (надалі Вимога).
Відповідно до п. 5.27 наведеної вище Вимоги відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Позивачем у повному обсязі не виконано вимоги ч. 2 ст. 95 ЦПК України щодо посвідчення письмових доказів.
Так, на додатках до позову, стоять якісь позначки, імовірно підписи, але зовсім різні за виконанням.
Водночас, на вказаних доказах немає назви посади особи, відповідно до наданої до суду копії довіреності, яка засвідчує копію.
Згідно п. 5.26 вказаної Вимоги відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ.
Відповідно до офіційної термінології Законодавства України, печатка - відбиток круглої (гербової) печатки органу.
Згідно ст. 15 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк має печатку зі своїм повним офіційним найменуванням.
Вивчивши надіслані документи та додатки суд зазначає,. що надіслані документи не містять печатки банку.
Крім того, відповідно до опису додатків, до позовної заяви долучено «розрахунок заборгованості (оригінал)».
Вивчивши матеріали позову та додатки до нього, суд зауважує, що до матеріалів додано два розрахунки заборгованості на суму 24 030,76 грн. та 33 820,25 грн., тож незрозумілим є те, який з зазначених розрахунків є оригіналом.
Таким чином, вказана позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що при подачі позовної заяви позивачем порушено вимоги ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
В зв`язку з вищевказаними обставинами, суддя вважає за необхідне надати позивачу строк для виправлення вищевказаних недоліків, роз`яснивши йому, що, в разі невиконання даної ухвали суду до вказаного строку, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.
Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,
Позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без руху.
Повідомити позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви, зазначені у описовій частині ухвали, в саме:
- надати платіжне доручення про сплату судового збору, яке відповідає вимогам чинного законодавства не пізніше п`яти днів з моменту отримання даної ухвали суду.
- надати до суду належним чином завірені копії документів та у належній якості, на які позивач посилається як на доказ.
Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків, зазначених в ухвалі, у встановлений строк, позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачу з усіма додатками до неї.
Копію ухвали суду невідкладно надіслати позивачу.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.О. Макаров