Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
03 листопада 2021 року
справа № 705/3275/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2021 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних за договорами позики від 20 серпня 2008 року, 20 вересня 2008 року, 07 червня 2013 року, 26 серпня 2013 року в загальному розмірі 12 378,09 дол. США та судових витрат скасував. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 % річних у загальному розмірі 10 910,96 дол. США (3 636,99 дол. США за договором позики від 20 серпня 2008 року; 3 636,99 дол. США за договором позики від 20 серпня 2008 року, 2 182,19 дол. США за договором позики від 07 червня 2013 року, 1 454,79 дол. США за договором позики від 26 серпня 2013 року). В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних у загальному розмірі 1 467,13 дол. США за договорами позики від 20 серпня 2008 року, 20 вересня 2008 року, 07 червня 2013 року, 26 серпня 2013 року відмовив. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2021 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 150 000,00 дол. США боргу за договорами позики від 20 серпня 2008 року, 20 вересня 2008 року, 07 червня 2013 року, 26 серпня 2013 року залишив без змін.
Не можу погодитися із постановою колегії суддів з таких мотивів.
1. У справі, що переглядалася:
розписки від 20 серпня 2008 року, 20 вересня 2008 року, 07 червня 2013 року, 26 серпня 2013 року не містили строку повернення отриманих коштів.
19 березня 2018 року позивач направив вимогу про повернення боргу відповідачеві, в якій заявлено як вимогу повернути позику, так і вказівку про те на який рахунок слід здійснити повернення позики (рахунок дружини позивача).
2. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
2.1. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
3. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
3.1. Тлумачення частини першої статті 1049 ЦК України свідчить, що:
за відсутності домовленості позикодавця та позичальника про строк повернення позики, або при визначенні його моментом пред`явлення, позика має повертатися після спливу тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги позичальнику;
вимога позикодавця не може втілюватися в позовній заяві. Подання позикодавцем позовної заяви до суду є складовою цивільного процесу, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть бути кваліфіковані як вимога у розумінні частини першої статті 1049 ЦК України;
у випадку, якщо позикодавець звертається до суду, не здійснивши пред`явлення вимоги позичальнику на підставі частини першої статті 1049 ЦК України, то відсутній обов`язок позичальника повернути позику і відповідно не може відбутися порушення прав позикодавця. Тобто, в такій ситуації строк виконання зобов`язання не настає, а тому не може мати місця й порушення зобов`язання позичальником щодо повернення позики.
3.2. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора (частина четверта статті 613 ЦК України).
3.3. У справі, що переглядалася, відповідач, отримавши вимогу від 19 березня 2018 року про повернення грошових коштів переданих у позику, після настання строку виконання зобов`язання, не міг виконати свого обов`язку, оскільки позивач зазначаючи в вимозі про повернення грошових коштів іншу особу, якій має здійснюватись виконання грошового зобов`язання фактично не надав боржникові доказів, що таке виконання буде належним, а тому мало місце прострочення кредитора в прийнятті виконання, що виключає можливість нарахування процентів після спливу тридцяти днів з моменту отримання вимоги від 19 березня 2018 року про повернення грошових коштів переданих у позику.
4. За таких обставин, з урахуванням того, що вимога позикодавця не може втілюватися в позовній заяві судові рішення в частині стягнення 3 % річних за договорами позики від 20 серпня 2008 року, 20 вересня 2008 року, 07 червня 2013 року, 26 серпня 2013 року, належало скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних за договорами позики від 20 серпня 2008 року, 20 вересня 2008 року, 07 червня 2013 року, 26 серпня 2013 року.
Суддя В. І. Крат