Постанова

Іменем України

03 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 753/16938/19

провадження № 61-14523св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: директор Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_17, професійна спілка працівників Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Писаної Т. О., Приходька К. П., Журби С. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» (далі - ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: директор Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_17, професійна спілка працівників ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України».

Уточнену позовну заяву мотивовано тим, що вона працювала у ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» на посаді провідного фахівця сектору інформаційно-аналітичної роботи та ведення баз даних Управління менеджменту даних з безпеки Департаменту фармаконагляду.

Департамент фармаконагляду було ліквідовано відповідно до наказу ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 02 січня 2019 року № 1-к «Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису на 2019 рік» та утворено Управління фармаконагляду та відділ аудиту систем фармаконагляду.

ОСОБА_1 зазначала, що їй було повідомлено про реорганізацію і до неї звернулися з вимогою підписати повідомлення про вивільнення, проте вона відмовилася підписувати будь-які документи до надання для ознайомлення документів і заявила про переважне право на залишення на роботі, але заяву не було прийнято. За адресою проживання їй було направлено заяву про переведення на посаду провідного фахівця відділу організаційно-методичного забезпечення та моніторингу фармаконагляду Управління фармаконагляду.

Також ОСОБА_1 стверджувала, що зазнавала тиску з вимогою звільнитися, а її робочий комп`ютер на підставі службової записки було відключено від внутрішньої мережі.

ОСОБА_1 вважає, що діями працівників ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» її права було порушено і зазначила про те, що до Управління фармаконагляду було переведено працівників, які мають нижчу кваліфікацію і менший стаж роботи ніж вона. ОСОБА_2 підтвердила наявність посади провідного фахівця відділу організаційно-методичного забезпечення та моніторингу здійснення фармаконагляду Управління фармаконагляду, а ОСОБА_3 повідомила, що прийняте рішення не переглядатиме. Незважаючи на наявність посади провідного фахівця відділу організаційно-методичного забезпечення та моніторингу здійснення фармаконагляду Управління фармаконагляду та подану ОСОБА_1 заяву про бажання бути переведеною на зазначену посаду станом на 04 лютого 2019 року її не було переведено.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці за ОСОБА_1 ; зобов`язати ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» перевести ОСОБА_1 відповідно до поданої нею заяви про переведення на посаду провідного фахівця відділу організаційного-методичного забезпечення та моніторингу здійснення фармаконагляду Управління фармаконагляду згідно зі штатним розписом.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України», третя особа - директор ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_17, про захист переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, відповідно до якою просила визнати переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці за ОСОБА_1 ; зобов`язати ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» перевести ОСОБА_1 згідно із поданою нею заявою 24 січня 2019 року.

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: директор ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_17, професійна спілка працівників ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Уточнену позовну заяву мотивовано тим, що вона працювала в ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» на посаді провідного фахівця сектору інформаційно-аналітичної роботи та ведення баз даних Управління менеджменту даних з безпеки Департаменту фармаконагляду. Під час її перебування у відпустці розпочалося впровадження нового штатного розпису і всупереч її праву на переважне залишення на роботі на посаді провідного фахівця в Управлінні фармаконагляду на ці посади було переведено працівників, які не мають вищої освіти, зокрема, медичної, фармацевтичної, хімічної або біохімічної, відповідно до кваліфікаційних вимог посади провідний фахівець у сфері обігу лікарських засобів. Також прийнято на посаду провідного фахівця ще одну особу.

ОСОБА_1 подавала заяву про переведення її на посаду провідного фахівця Управління фармаконагляду, однак відповідь на цю заяву не отримувала. 24 січня 2019 року вона знов звернулася із заявою про переведення її на посаду провідного фахівця відділу організаційно-методичного забезпечення та моніторингу здійснення фармаконагляду Управління фармаконагляду, оскільки ця посада є у новому штатному розписі, найбільш відповідає тим посадовим обов`язкам, що вона виконувала в Департаменті фармаконагляду, і на її зайняття вона має переважне право. Проте на цю заяву знову не було надано відповіді.

ОСОБА_1 вважає, що порушено її переважне право на залишення на роботі та не запропоновано їй посаду провідного фахівця відділу організаційно-методичного забезпечення та моніторингу здійснення фармаконагляду Управління фармаконагляду.

Також, не врахувавши заяви від 12 квітня 2019 року та рішення від 15 квітня 2019 року профспілки працівників Центру щодо відмови у наданні згоди на її звільнення, наказом Державного експертного центру МОЗ від 15 квітня 2019 року № 273 к її було звільнено.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд поновити її на роботі як незаконно звільнену з порушенням переважного права на залишення на роботі на посаді провідного фахівця відділу організаційно-методичного забезпечення та моніторингу здійснення фармаконагляду Управління фармаконагляду; стягнути на її користь оплату за час вимушеного прогулу в розмірі 76 590,58 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року об`єднано цивільну справу № 753/9639/19 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: директора ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_17, професійної спілки працівників ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з цивільною справою № 753/16938/19 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України», третя особа - директор ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_17, про захист переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Об`єднаній цивільній справі присвоєно № 753/16938/19.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2020 року у складі судді Комаревцевої Л. В. позов ОСОБА_1 до ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України», третя особа - директор ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_17, про захист переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці задоволено частково.

Визнано переважне право ОСОБА_1 на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України».

Зобов`язано ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» перевести ОСОБА_1 на підставі її заяви на ім`я ОСОБА_3 від 24 січня 2019 року до управління фармаконагляду ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України».

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_1 до ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: директор ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_17, професійна спілка працівників ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця сектору інформаційно-аналітичної роботи та ведення баз даних управління менеджменту даних з безпеки Департаменту фармаконагляду з 15 квітня 2019 року.

Стягнуто з ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» на користь ОСОБА_1 оплату за час вимушеного прогулу з 16 квітня 2019 року до 03 квітня 2020 року в розмірі 153 557,50 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що, вивчивши наказ від 02 січня 2019 року № 1к, суд вважає що скорочення штатних одиниць у новостворених структурних підрозділах фактично не відбулося. Суд критично ставиться до посилання роботодавця на те, що переведення інших працівників відбулося виключно у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, зокрема впровадження АІСФ. Так, ліквідовано Департамент фармаконагляду, у якому працювала позивач, але утворено Управління фармаконагляду з покладенням на нього, в тому числі завдань, якими займалися працівники Департаменту фармаконагляду.

Оскільки позивач відповідно до доданих до об`єднаної справи № 753/3075/19 документів має освіту за спеціальністю технічна електрохімія, кваліфікацію інженера-хіміка-технолога, брала участь у конференціях Державного експертного центру, що підтверджено сертифікатами, відтак за посадою відповідає вимогам згаданого наказу Міністерства охорони здоров`я України, працювала в даній установі з 2012 року та має переважене право залишення на рівнозначній посаді.

Вважає, що звільнення позивача суперечить вимогам статті 43 КЗпП України, оскільки рішення про звільнення прийнято без врахування позиції профспілки, тому позивач підлягає поновленню на посаді провідного фахівця сектору інформаційно-аналітичної роботи та ведення баз даних Управління менеджменту даних з безпеки Департаменту фармаконагляду з 15 квітня 2019 року.

З огляду на встановлення обставин порушення роботодавцем законних прав позивача при звільненні, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16 квітня 2019 року до 03 квітня 2020 року в розмірі 153 557,50 грн відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року апеляційну скаргу ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» задоволено, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2020 року скасовано, у задоволенні позовів ОСОБА_1 відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд першої інстанції, зазначаючи те, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 02 січня 2019 року № 1к скорочення штатних одиниць у новостворених структурних підрозділах фактично не відбулося, не врахував вимоги пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», в якому передбачено, що під змінами в організації виробництва і праці розуміють раціоналізацію робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, впровадження передових методів, технологій тощо.

Також судом першої інстанції залишено поза увагою те, що на підставі статті 15 Закону України «Про освіту», підвищення кваліфікації здійснюється закладами професійної (професійно-технічної) освіти. Сертифікати позивача щодо участі у конференціях та семінарах не є документами про підвищення кваліфікації в розумінні положень Закону України «Про освіту». Більш того, ці сертифікати охоплюють період з 2012 року до 2016 року, тобто за останні три роки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту підвищення свого рівня знань у цій сфері і взагалі не може бути таких доказів, оскільки остання має кваліфікацію «технічна електрохімія», що не має відношення до здійснення фармаконагляду. Медичної або фармацевтичної освіти у позивача немає.

Також судом не надано правової оцінки факту відмови позивача від вакантної посади юрисконсульта, яка повністю відповідала її кваліфікації.

Ураховуючи те, що підприємство вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, висновок суду про те, що на підприємстві не відбулося скорочення чисельності штату працівників є помилковим. Суд фактично увійшов в обговорення питання доцільності скорочення чисельності або штату працівників, що перебуває поза межами компетенції суду.

Також помилковими є висновки суду про те, що посада, яку займала позивач (провідний фахівець сектору інформаційно-аналітичної роботи та ведення баз даних з безпеки Департаменту фармаконагляду), є тотожною за своїми посадовими завданнями та обов`язками посаді «провідний фахівець відділу оцінки повідомлень з безпеки Управління фармаконагляду» і саме тому ОСОБА_1 має переважне право на залишення на роботі.

Крім того, непогодження профспілки на звільнення ОСОБА_1 не відповідає вимогам частини сьомої статті 43 КЗпП України, тому є необґрунтованим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції всупереч нормам процесуального права розглянув справу у відсутність позивача, яку належним чином не було повідомлена про дату, час і місце судового засідання.

Також підставою касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 442/61/16 (провадження № 61-22437св18), оскільки ОСОБА_1 вважає, що має переважне право на залишення на роботі, а також згідно із статутом ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України», затвердженим наказом МОЗ України від 21 грудня 2018 року № 2382, реорганізація ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» відбулася у 2010 році, більше реорганізацій не було, докази скорочення чисельності або штату працівників відсутні, отже, підстави для розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 40 КЗпП України відсутні.

Апеляційний суд не звернув увагу на те, що під час допиту в судовому засіданні судом першої інстанції директора ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_17 як свідка вона визнала, що відсутні докази належного та своєчасного повідомлення ОСОБА_1 та надання їй належної і своєчасної пропозиції вакантних посад у новостворених структурних підрозділах за напрямком роботи.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» у відзивах на касаційну скаргу зазначило, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки постанова Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 442/61/16 (провадження № 61-22437св18), на яку посилається ОСОБА_1 в касаційній скарзі, стосується інших обставин справи, тому касаційна скарга ОСОБА_1 не містить обґрунтування неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відзиви на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходили.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року залишено без руху для усунення недоліків.

У листопаді 2020 року заявником у встановлений судом строк недолік касаційної скарги усунуто.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року і витребувано із Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу № 753/16938/19.

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення виконання (дії) постанови Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 призначена на посаду провідного фахівця відділу бази даних Управління післяреєстраційного нагляду ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» 02 квітня 2012 року.

04 вересня 2013 року ОСОБА_1 переведена на посаду провідного фахівця відділу інформаційно-аналітичної роботи Департаменту післяреєстраційного нагляду.

14 червня 2016 року ОСОБА_1 переведена на посаду провідного фахівця сектору інформаційно-аналітичної роботи та ведення баз даних Департаменту фармаконагляду.

Згідно із посадовою інструкцією провідного фахівця сектору інформаційно-аналітичної роботи та ведення баз даних Управління менеджменту даних з безпеки Департаменту фармаконагляду ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України», затвердженої директором ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_17 від 21 листопада 2016 року, провідний фахівець сектору інформаційно-аналітичної роботи та ведення баз даних Управління менеджменту даних з безпеки Департаменту фармаконагляду призначається на посаду і звільняється з посади на підставі наказу директора.

Відповідно до покладених завдань провідний фахівець здійснює організаційні та експертні функції в межах компетенції. Вносить інформацію до бази даних випадків побічних реакцій та відсутності ефективності лікарських засобів, що надійшли від працівників з медичною та/або фармацевтичною освітою усіх закладів охорони здоров`я, пацієнтів та організацій, що захищають права пацієнтів, надає консультативну допомогу з питань здійснення моніторингу безпеки та ефективності лікарських засобів, здійснює моніторинг нормативно-правової бази та готує проекти нормативно-правових актів з питань здійснення фармаконагляду та безпеки застосування лікарських засобів. Бере участь у реалізації процесів гармонізації керівництв, настанов, рекомендацій органів державної влади та здійснює інші функції. Серед прав, зокрема: участь в обговоренні питань, що стосуються виконання обов`язків, внесення пропозицій щодо покращення роботи, підписання та візування документів, представництво Департаменту у підприємствах, установах, організаціях.

26 вересня 2017 року начальником Управління менеджменту даних з безпеки доручено провідному фахівцю сектору інформаційно-аналітичної роботи та ведення баз даних ОСОБА_1 було надано доручення підготувати супровідний лист до Управління фармацевтичної діяльності та якості фармацевтичної продукції, пояснювальну записку до проекту наказу, доповідну записку (інформаційну довідку) до проекту наказу, повідомлення щодо оприлюднення. Про стан виконання даного доручення доповідати щоденно о 09 год. 30 хв. у вигляді службової записки.

27 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_4 із службовою запискою, у якій зазначила, що проект наказу створено з порушенням процедури підготовки проекту нормативно-правового акта, передбаченої Порядком підготовки актів, що розробляються у державному експертному центрі МОЗ, затвердженим наказом Державного експертного центру МОЗ України від 20 лютого 2014 року № 24. З метою кваліфікованої та неупередженої розробки проектів нормативно-правових актів та супровідних листів законодавством рекомендується створювати робочі групи із залученням спеціалістів-практиків структурних підрозділів, до компетенції яких належить предмет правового регулювання з посиланням на статтю 19 Конституції України, а також зазначила про те, що надання юридичної консультації щодо створення проекту наказу виходить за межі повноважень провідного фахівця сектору інформаційно-аналітичної роботи Управління менеджменту даних з безпеки Департаменту фармаконагляду.

Відповідно до наказу ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 02 січня 2019 № 1к «Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису на 2019 рік» у зв`язку із збільшенням мінімальної заробітної плати, що встановлена Законом України «Про Держбюджет на 2019 рік», затвердженням нової редакції статуту та з метою якісного виконання статутних завдань, вдосконалення організації і підвищення ефективності роботи структурних підрозділів Центру введено в дію з 02 січня 2019 року організаційну структуру та штатний розпис на 2019 рік. Серед інших посад та структурних підрозділів ліквідовано Департамент фармаконагляду.

02 січня 2019 року ОСОБА_1 попереджено про можливе наступне вивільнення відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 40 КЗпП України після закінчення двох місяців з дати отримання попередження у разі відмови від переведення на іншу посаду в Центрі. Одночасно запропоновано продовжити працю на посаді юрисконсульта.

09 січня 2019 року працівниками ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 складено акт про те, що ОСОБА_1 на робочому місці повідомлено про введення в дію організаційної структури та штатного розпису на 2019 рік з одночасним повідомленням про вакансію юрисконсульта та попереджено про те, що буде складено акт.

10 січня 2019 року працівниками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 складено акт про те, що ОСОБА_1 було запрошено до відділу кадрів Центру для ознайомлення з попередженням про можливе вивільнення у зв`язку із зміною організаційної структури та штатного розпису та попереджено про те, що буде складено акт.

Згідно з листом непрацездатності, серія АДХ № 382774, ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 12 січня 2019 року до 21 січня 2019 року.

24 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до директора Державного експертного центру МОЗ ОСОБА_17 із заявою про переведення її на посаду провідного фахівця Управління фармаконагляду згідно зі штатним розписом.

Також 24 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Державної служби України з питань праці з проханням провести перевірку щодо порушення законодавства про працю за місцем її роботи.

Засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 надіслала начальнику Управління фармаконагляду Державного експертного центру МОЗ ОСОБА_4 службові звіти про виконану роботу у період з 03 січня 2019 року до 09 січня 2019 року та в період з 24 січня 2019 року до 30 січня 2019 року.

25 січня 2019 року ДП «Державний експертний центр міністерства охорони здоров`я України» повідомив адвоката ОСОБА_1 Мринського О. В. про те, що в Центрі відбуваються зміни в організації виробництва і праці, які полягають у ліквідації та реорганізації частини структурних підрозділів Центру, що призвело до ліквідації посад. Зміни в організації виробництва і праці пов`язані із внесенням змін до статуту від 21 грудня 2018 року № 2382. Центром затверджено погоджену з Міністерством охорони здоров`я України організаційну структуру, на підставі якої затверджено новий штатний розпис. Чинне законодавство не містить поняття «збільшення, зменшення навантаження на працівників», тому адвокату запропоновано уточнити це питання. Також час повідомлено про те, що у зв`язку із запровадженням процесу отримання Центром карт-повідомлень в електронному вигляді у Центру відсутня необхідність залишення в штаті фахівців, що забезпечували внесення відповідно інформації з карт-повідомлень в паперовому вигляді до електронної бази. Відсутні відповідні фахівці, що мають аналогічні повноваження, які здійснювала ОСОБА_1 . Рішення за заявою ОСОБА_1 від 11 січня 2019 року про переведення на посаду провідного фахівця станом на 22 січня 2019 року Центром не прийнято, роз`яснено порядок статті 6 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та дію зазначеної норми на підприємстві, запропоновано уточнити питання щодо погодження звільнення, роз`яснено кваліфікаційні вимоги до посади, надано відповіді на інші питання адвокатського запиту.

04 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до комісії з трудових спорів Державного експертного центру МОЗ із заявою про захист переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

27 лютого 2019 року начальник Управління кадрового, документального та організаційного забезпечення ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що у зв`язку із введенням в дію штатного розпису на 2019 рік та враховуючи те, що в 2017 році в Україні була запроваджена промислова експлуатація Автоматизованої інформаційної системи фармаконагляду, яка передбачає надходження повідомлень про побічні реакції та/або відсутність ефективності лікарських засобів, вакцин, туберкуліну в електронному форматі, було проведено відповідні зміни в структурі управління менеджменту даних з безпеки департаменту фармаконагляду. Управління фармаконагляду було виділено в окремий підрозділ. Використання АІСФ дозволило не тільки отримувати карти-повідомлення в електронному форматі, але й одразу проводити їх аналіз експертом. Такий підхід дозволив мінімізувати людські ресурси, оскільки не потребує ручного введення інформації до бази даних карт-повідомлень. Аналіз проводиться експертами, які згідно з кваліфікаційними вимогами повинні мати вищу медичну або фармацевтичну освіту. У штатному розписі відділу оцінки повідомлень з безпеки управління фармаконагляду передбачені тільки посади експертів, посада провідного фахівця відсутня. Також зазначено про запропоновану ОСОБА_1 посаду юрисконсульта.

04 березня 2019 року Головне управління Держпраці у Київській області повідомило ОСОБА_1 про розгляд її звернення щодо можливого порушення трудового законодавства, роз`яснило порядок вирішення трудових спорів згідно із вимогами КЗпП України, а саме про право протягом одного місяця з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки на підставі статей 232, 235 КЗпП України звернутися до суду з позовом про поновлення на роботі й оплату праці за час вимушеного прогулу.

Відповідно до протоколу від 05 березня 2019 року № 2 Комісії по трудових спорах Державного експертного Центру МОЗ про розгляд заяви ОСОБА_1 від 04 лютого 2019 року членами комісії було прийнято рішення: у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 прийняти пропозицію переведення на посаду юрисконсульта відділу нормативно-правової роботи Управління правового забезпечення рекомендувати директору Центру звільнити ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 40 КЗпП України після закінчення перебування її у відпустці.

27 березня 2019 року директор Державного експертного Центру МОЗ ОСОБА_17 звернулась до голови професійної спілки з поданням щодо погодження звільнення ОСОБА_1

12 квітня 2019 року голова профспілкового комітету Професійної спілки працівників ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_18 надіслав відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з членом профспілки ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням трудового законодавства України, Закону України «Про професійні спілки, їх права, гарантії діяльності» та зазначив, що безпідставне звільнення працівника з роботи, зокрема скорочення посади ОСОБА_1 , відбулося не внаслідок змін в організації виробництві і праці на підприємстві, а внаслідок суб`єктивного бажання адміністрації ДЕЦ змінити організаційну структуру та штатний розпис; адміністрація ДЕЦ порушила вимоги статті 49-4 КЗпП України, частини третьої статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та не виконала обов`язку щодо проведення спільної консультації з профспілковим комітетом щодо запобігання звільненням внаслідок зміни організаційної структури та штатного розпису підприємства; адміністрація ДЕЦ при спробі ознайомити ОСОБА_1 з попередженням про можливе вивільнення незаконно позбавила її права на правовий захист та юридичну допомогу; адміністрація ДЕЦ порушила переважне право ОСОБА_1 на залишення на роботі при вивільненні працівників; адміністрація ДЕЦ порушила вимоги статті 49-2 КЗпП України та приховала від ОСОБА_1 інформацію про наявність в новій організаційній структурі та штатному розписі вакантних посад, які за своїми посадовими інструкціями та функціональними обов`язками, спеціальністю та кваліфікацією схожі чи більш відповідали її посаді; адміністрація ДЕЦ не розглянула та не надала відповіді на заяву ОСОБА_1 від 24 січня 2019 року про переведення її на посаду провідного фахівця відділу організаційно-методичного забезпечення та моніторингу фармаконагляду; адміністрація ДЕЦ не надала перелік усіх наявних на підприємстві станом на дату її інформування вакансій; адміністрація ДЕЦ незаконно приховала від представника ОСОБА_1 адвоката Мринського О. В. інформацію про функціонування профспілки.

Відповідно до протоколу засідання представників трудового колективу Центру від 31 березня 2017 року № 2 було поставлено на обговорення питання щодо пропозицій, наданих ОСОБА_1 про вирішення конфлікту між керівництвом Департаменту фармаконагляду та ОСОБА_1 . На засіданні представників трудового колективу у присутності ОСОБА_1 та її представника Мринського О. В. , а також ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 було заслухано директора ОСОБА_3 , сторони мали намір вирішити конфліктну ситуацію.

Згідно з дипломом спеціаліста серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 має юридичну освіту за спеціальністю «Правознавство» та кваліфікацію «юрист».

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 має юридичну освіту, при затвердженні штатного розпису на 2017 рік їй було запропоновано переведення до Управління правового забезпечення, але вона звернулася з проханням до ОСОБА_15 не переводити її. В ході обговорення виявилось, що у ОСОБА_1 є конфлікт не лише з керівництвом, а із працівниками Департаменту, про що свідчать службові записки. В процесі дискусії директором Центру ОСОБА_3 запропоновано винести на обговорення трудового колективу питання поведінки ОСОБА_1 на зборах колективу 26 квітня 2017 року.

Наказом ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» (Державний експертний центр МОЗ) від 15 квітня 2019 року № 273к у зв`язку з введенням в дію наказу Державного експертного центру МОЗ від 02 січня 2019 року № 1к, змінами організаційної структури та штатного розпису на 2019 рік, що погоджені Міністерством охорони здоров`я України 12 листопада 2018 року, та відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпПУкраїни звільнено ОСОБА_1 , провідного фахівця сектору інформаційно-аналітичної роботи та ведення баз даних управління менеджменту даних з безпеки Департаменту фармаконагляду, 15 квітня 2019 року.

Підставами звільнення відповідно до цього заказу зазначено попередження про можливе наступне вивільнення у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 02 січня 2019 року, акти від 09 січня 2019 року та від 10 січня 2019 року про відмову від підпису ознайомлення з попередженням.

Відповідно до диплома спеціаліста серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 закінчила у 1998 році Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут» за спеціальністю «технічна електрохімія» та їй присвоєно кваліфікацію «інженер-хімік-технолог».

Згідно із сертифікатом Державного експертного Центру МОЗ України № 156 ОСОБА_1 5-6 жовтня 2017 року брала участь у конференції «Безпека та нормативно-правовий супровід лікарських засобів: від розробки до медичного застосування».

Відповідно до сертифіката Державного експертного Центру МОЗ України № 166 ОСОБА_1 19-20 листопада 2015 року брала участь у конференції «Клінічні випробування лікарських засобів в Україні».

Згідно із сертифікатом Державного експертного Центру МОЗ України № б/н ОСОБА_1 20-22 жовтня 2015 року брала участь у конференції «Якість, ефективність та безпека - ключові характеристики лікарських засобів».

Відповідно до сертифіката Державного експертного Центру МОЗ України № 366 ОСОБА_1 23-24 жовтня 2013 року брала участь у конференції «Безпека та нормативно-правовий супровід лікарських засобів: від розробки до медичного застосування»

Згідно із сертифікатом УкрМедСерт ОСОБА_1 брала участь у семінарі «Управління ризиками».

Відповідно до сертифіката Державного експертного Центру МОЗ України від 26 червня 2012 року № 143 ОСОБА_1 брала участь у конференції «Безпека та нормативно-правовий супровід лікарських засобів: від розробки до медичного застосування».

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

У касаційній скарзі на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року ОСОБА_1 посилається, зокрема на те, що її не було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання.

Частиною третьою статті 368 ЦПК України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-сьомої статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

За змістом частини третьої статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

07 травня 2020 року ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» звернулося до Київського апеляційного суду (через Дарницький районний суд міста Києва) із апеляційною скаргою на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2020 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2020 року у цій справі (т. 3, а. с. 159, 160).

22 травня 2020 року копію ухвали Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року надіслано ОСОБА_1 , яку вона отримала 28 травня 2020 року (т. 3, а. с. 161, 248).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 21 липня 2020 року, об 11 год. 45 хв., з повідомленням учасників справи (т. 3, а. с. 180-182).

12 червня 2020 року учасникам справи надіслано судові повістки-повідомлення про розгляд справи 21 липня 2020 року, об 11 год. 45 хв. (т. 3, а. с. 199).

Відповідно до протоколу судового засідання Київського апеляційного суду від 21 липня 2020 року в справі за клопотанням ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» оголошено перерву до 15 вересня 2020 року, 11 год. 30 хв. Також з цього протоколу вбачається, що ОСОБА_1 не була присутня в судовому засіданні (т. 4, а. с. 3, 4).

22 липня 2020 року учасникам справи надіслано судові повістки-повідомлення про розгляд справи 15 вересня 2020 року, об 11 год. 30 хв. (т. 4, а. с. 6).

Відповідно до протоколу судового засідання Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року справу розглянуто в судовому засіданні за відсутності ОСОБА_1 (т. 4, а. с. 21).

Матеріали справи не містять жодного рекомендованого повідомлення про вручення ОСОБА_1 поштових відправлень з повідомленнями про розгляд справи Київським апеляційним судом 21 липня 2020 року та 15 вересня 2020 року.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що позивач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи судом апеляційної інстанції.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо застосування статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (рішення від 17 січня 1970 року у справі «Делькур проти Бельгії», пункт 25 та рішення від 11 жовтня 2001 року у справі «Гофман проти Німеччини», пункт 65).

ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення від 08 квітня 2010 року у справі «GUREPKA v. UKRAINE (No. 2)», заява № 38789/04, § 23,).

Також ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення від 13 грудня 2011 року у справі «TRUDOV v. RUSSIA», заява № 43330/09, § 25, 27).

Відповідно до пункту 5 частини першої, частини четвертої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції помилково розглянув цю справу за відсутності позивача, яка не була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до пункту 5 частини першої, частини четвертої статті 411 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Висновок за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята без додержання норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Положеннями пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи, що порушення допущені судом апеляційної інстанції, то справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції належить урахувати викладене у цій постанові, надати належну оцінку доводами і запереченням сторін та поданим ними доказам, встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк