Справа № 754/2354/20
Головуючий у суді першої інстанції: Таран Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Таран Н.Г., у цивільній справі № 754/2354/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу. Зазначив, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_1 , було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АМ/2693884 (поліс), за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 . 07 жовтня 2018 року приблизно о 03 год. 49 хв. відбулася ДТП, де водій ОСОБА_3 , в стані алкогольного сп`яніння керуючи автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Ю. Гагаріна зі сторони Дарницької площі в м. Києві в напрямку вул. Г. Хоткевича напроти буд. № 33/1 по бульвару Верховної ради виїхав за межі проїзної частини на узбіччя, де скоїв наїзд на перешкоду - електроопору. Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 помер. Факт вказаного ДТП був визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №08381-24 від 19 липня 2019 року, на підставі якого, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 14 895,00 грн. моральної шкоди. Також в результаті даної ДТП ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі експертизи № 128/2304/2 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 115 724,92 грн. Отже, відшкодувавши моральну шкоду в сумі 14 895,00 грн., заподіяну ОСОБА_3 внаслідок ДТП 07 жовтня 2018 року, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідачів щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 14 895,00 грн., на підставі ч. 38.1.1 п (а, б) ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до договору № 20/12/2019 про відступлення права вимоги від 20 грудня 2019 року, укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_2 , останній отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, ФОП ОСОБА_2 отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування згідно Полісу № АМ/20693884.

Враховуючи викладене, ФОП ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 14 895,00 грн., судові витрати в розмірі 840,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7 299,80 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року задоволено позов ФОП ОСОБА_2 .

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 завданні збитки в порядку регресу у розмірі 14 895,00 грн. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7 299,80 грн., а всього 22 194,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840,80 грн., а саме по 420,40 грн. з кожного.

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього завданих збитків в порядку регресу у розмірі 14 895,00 грн. та витрат за надання правничої допомоги в розмірі 7 299,80 грн., а всього 22 194,80 грн., а також судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову до нього. Посилався на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. На думку ОСОБА_1 , суд першої інстанції безпідставно поклав на нього обов`язок відшкодування на користь позивача моральної шкоди в порядку регресу, завданої внаслідок протиправних дій водія ОСОБА_3 , оскільки саме ОСОБА_3 винний у настанні ДТП, внаслідок якої було задано моральної шкоди, та не врахував обставин, за яких він заволодів автомобілем.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року по справі № 755/1514/19 встановлено, що ОСОБА_3 , 07 жовтня 2018 року приблизно о 03:49 годині в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія, оскільки був позбавленим права керування транспортними засобами згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 24 березня 2018 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП України строком на рік, рухався по проїзній частині проспекту Ю.Гагаріна зі сторони Дарницької площі, в напрямку вул. Г. Хоткевича в м. Києві (а.с. 21-24).

Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з отриманими тілесними ушкодженнями був госпіталізований до КМКЛ ШМД, де цього ж дня о 07 год. 45 хв. помер.

Власником автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом №АМ/20693884.

Факт ДТП 07 жовтня 2018 року був визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком і на підставі страхового акту № 08381-24 від 19 липня 2019 року, ПрАТ «СК «ВУСО» було виконано розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 14 895,00 грн. (а.с. 45).

Також в результаті даної ДТП ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі оцінки було виплачено страхове відшкодування в сумі 115724,92 грн.

20 грудня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір № 20/12/2019 про відступлення права вимоги, згідно з яким ПрАТ «СК «ВУСО» відступило ФОП ОСОБА_2 право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору, в тому числі, і право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування згідно Полісу № АМ/20693884 (а.с. 8-13).

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_2 та стягнув солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 завданні збитки в порядку регресу у розмірі 14 895,00 грн.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до підпункту «а, в» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як було встановлено, ПрАТ «СК «ВУСО» було визнано ДТП 07 жовтня 2018 року страховим випадком та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 14895,00 грн. В подальшому, згідно з договором № 20/12/2019 про відступлення права вимоги від 20 грудня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» відступило ФОП ОСОБА_2 право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування на підставі Полісу № АМ/20693884.

Відтак, з урахуванням положень ст. 1191 ЦК України та п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність у ФОП ОСОБА_2 права на відшкодування шкоди в порядку регресу.

Разом з тим, суд неправильно визначився з колом відповідачів, з яких підлягає стягненню таке відшкодування, безпідставно поклавши обов`язок по відшкодуванню шкоди в порядку регресу на ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, ч.ч. 3, 4 ст. 1187 ЦК України визначено, що особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Випадки, у яких настає солідарна відповідальність за завдану шкоду визначені ст. 1190 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 1 вказаної статті солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи, якщо шкода була завдана їх спільними діями або бездіяльністю.

З урахуванням положень вказаних норм, суд мав право покласти обов`язок по відшкодуванню шкоди в порядку регресу на особу, яка керувала транспортним засобом та власника такого транспортного засобу солідарно лише за умови, якщо така шкода була завдана ними спільними діями або бездіяльністю.

Також, як було зазначено, шкода завдана особою, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, підлягає відшкодуванню нею самостійно на загальних підставах. В такому разі можливість покладення відповідальності на власника транспортного засобу залежить від того чи пов`язане було неправомірне заволодіння іншою особою транспортним засобом, із недбалістю власника.

Відтак, покладення солідарної відповідальності по відшкодуванню завданої шкоди на ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 лише через те, що він є власником транспортного засобу не відповідає вказаним положенням.

Як вбачається зі змісту вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року по справі № 755/1514/19, автомобіль «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , був переданий ОСОБА_1 у володіння загиблого ОСОБА_4 , який і допустив за кермо автомобіля ОСОБА_3 . Сам ОСОБА_1 будь-якого дозволу на керування автомобілем ОСОБА_3 не надавав. Крім того, на момент ДТП ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння, та не мав посвідчення водія, оскільки був позбавленим права керування транспортними засобами, згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 24 березня 2018 року.

Під час розгляду кримінальної справи була допитана мати загиблого ОСОБА_4 , яка заявила цивільний позов та показала, що фактично ОСОБА_1 продав автомобіль «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , її сину ОСОБА_4 за 140 000,00 грн. та надала суду заяву ОСОБА_1 , згідно якої останній підтвердив, що продав вказаний автомобіль загиблому та отримав грошові кошти за транспортний засіб, але не встиг оформити правочин належним чином. У судовому засіданні був допитаний також ОСОБА_1 в якості свідка, який підтвердив вищезазначені обставини, вказані у заяві з даного питання. ОСОБА_3 в суді визнав свою вину та показав, що в день ДТП вони з ОСОБА_4 розпивали алкогольні напої, а коли повертались ОСОБА_4 сам запропонував сісти йому за кермо автомобіля, оскільки ОСОБА_3 був більш тверезим, а сам ОСОБА_3 з цим погодився.

З урахуванням викладеного, у суду першої інстанції були відсутні підстави для покладення солідарної відповідальності по відшкодуванню завданої шкоди в порядку регресу на ОСОБА_1 солідарно із ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст.ст. 1187, 1190, 1191 ЦК України правильним є стягнення на користь позивача в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування лише з ОСОБА_3 , який був визнаний винним у вчиненні ДТП.

ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції про стягнення з нього на користь позивача суми виплачено відшкодування в порядку регресу та в частині стягнення витрат на правничу допомогу не оскаржив.

Таким чином, заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_2 .

Також, згідно з ст. 141 ЦПК України одноособово з ОСОБА_3 на користь позивача підлягають стягненню і витрати на правничу допомогу в сумі 7 299,80 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 завданні збитки в порядку регресу у розмірі 14 895,00 грн.

В іншій частині вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7 299,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Дані про учасників справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді