Справа № 143/229/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
29.10.2021 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області
головуючого судді Сича С.М.,
за участю секретаря Огородник Н.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, -
В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.
Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 05.11.2016 року по 09.07.2018 року.
Від шлюбу мають спільну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 27.10.2017 року у справі №143/1121/17 визначено стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З часу ухвалення даного рішення суду змінилося місце роботи відповідача. Невідомий його дохід. Він не проявляє інтересу до доньки. На праві власності йому належне рухоме та нерухоме майно. Непрацездатних батьків на його утриманні немає.
Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу у віці дитини з 1 січня 2021 року у розмірі 1921 грн. 00 коп.
Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.180-182, 184 СК України, просить збільшити розмір аліментів в твердій грошовій сумі ОСОБА_3 на користь малолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 2800 грн. 00 коп., але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.
Ухвалою судді від 16.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.13,14).
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, повторно не з`явився в судове засідання, про причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
За таких обставин ухвалою суду від 29.10.2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи (а.с.72-73).
Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилася, про причин неявки суду не повідомила.
Натомість її представник адвокат Скрицький Р.Л. 29.10.2021 року через канцелярію суду подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки (а.с. 70).
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи із наступного.
Так, судом встановлено, що рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 27.10.2017 року у справі №143/1121/17стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням суду встановлено, що відповідач працює арматурником четвертого розряду в Товаристві з обмеженою відповідальністю «МСУ-2» (а.с.8).

14.11.2017 року на підставі зазначеного судового рішення видано виконавчий лист (а.с.9).

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу Українибатьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Зокрема, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.01.2021 року у справі №303/369/20 та від 16.06.2021 року у справі №643/11949/19.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись із позовом до суду, позивачка посилалася на те, що з часу ухвалення попереднього рішення суду про визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини змінилося місце роботи відповідача, а також на ту обставину, що він має на праві власності рухоме і нерухоме майно.

Однак, будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження окреслених обставин, які слугують підставою позову, ОСОБА_1 суду не надала.

Разом із цим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд спирається на те, що частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зважаючи на наведені норми міжнародного приватного права, а також чинного сімейного законодавства, суд дійшов висновку, що визначений рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 27.10.2017 року розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, здатним якнайкраще забезпечити її інтереси.

При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що позивачка не навела переконливих вмотивованих доводів на підтвердження того, що зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в означеній частці від заробітку (доходу) відповідача на розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2800 грн. 00 коп., сприятиме покращенню матеріального забезпечення дитини.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 351, 352, 354 ЦПК України суд,-

Ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя