Справа № 500/5158/16-ц
Провадження № 2/946/1114/21
УХВАЛА

03 листопада 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого - судді Адамова А.С.

за участю секретаря Тюміної О.А.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа № 500/5158/16-ц (провадження № 2/946/1114/21)за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя.

03.11.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою про забезпечення позову у вказаній справі та просить, з метою забезпечення позову, накласти арешт на: будинок за адресою: АДРЕСА_1 та будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог заяви заявниця зазначає, що 11.11.2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 665. За час перебування у шлюбі ними було придбано таке майно: будинок АДРЕСА_1 ; будинок АДРЕСА_1 ; автомобіль «SKODA FELICIA» 2000 року випуску д/н НОМЕР_1 ; автомобіль « VOLKSWAGEN LT 28», 1994 року випуску, д/н НОМЕР_2 . На теперішній час вона володіє інформацією про те, що відповідач намагається продати незаконно зазначене майно, тому вважає за необхідним накласти арешт на спільне набуте майно до вирішення питання в судовому порядку.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили задовольнити клопотання про забезпечення позову та накласти арешт на вказане майно. Представник позивача зазначив, що ухвала суду про забезпечення позову від 24.11.2016р. про накладення арешту на 1/2 частинубудинку АДРЕСА_2 повернута без виконання, тому просять повторно вжити заходів забезпечення та накласти арешт.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що підстави для накладення арешту на майно відсутні, доказів того, що відповідач має намір продати майно не надано. Справа розглядається в суті вже п`ять років та за цей час спроб продати майно не було. Повторне забезпечення це порушення прав та не передбачено законодавством.

Дослідивши матеріали заяви, встановивши обставини, у зв`язку з якими заявник просить вжити заходи забезпечення позову, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 1. ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Однак як встановлено в судовому засіданні та вбачається з аналізу клопотання про забезпечення позову, воно є необґрунтованим, безпідставним, не надано будь-яких доказів того, що відповідач має намір розпорядитися вказаним майномта невжиття такого заходу на даний момент може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не надано будь-яких доказів та у клопотанні не зазначено, у чому саме виражається загроза того, що вказане майно буде примусово відчужене ще до вирішення спору по суті та набрання законної сіли рішення, не підтверджені факти, на які посилається позивач.

Також, суд звертає увагу, що з моменту подання позову пройшло більш п`яти років та дій щодо продажу спірного майна не вчинено.

Крім того, по даній справі ухвалою суду від 24 листопада 2016 рокувже накладено арешт на: 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частину домоволодіння з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Дана ухвала не скасована та є чинною.

Доказів доцільності накладення арешту не на 1/2 частину вказаних будинків, як здійснено ухвалою від 24.11.2016р., а на всю одиницю будинків, суду не надано.

З огляду на викладені обставини, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, суд приходить до висновку що,заява не обґрунтована та в задоволенні вищезазначеної заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 04.11.2021р.

Суддя: А.С. Адамов