СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14510/20

пр. № 2/759/1354/21

20 вересня 2021 року Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Журибеди О.М.,

при секретарі Мурга Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права володіння та розпорядження майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права володіння та розпорядження майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачам на праві спільної часткової приватної власності. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в спірній квартирі з 12.02.1973р., а позивач ОСОБА_3 - з 05.07.1974р.

В спірній квартирі також зареєстровані: відповідач ОСОБА_4 , який є племінником позивача ОСОБА_1 - сином рідного брата цього позивача ОСОБА_6 , який помер в 1994р. (з 07.03.2014р.) разом зі своєю дружиною - відповідачем ОСОБА_5 (з 21.01.2014р.) та своїми дітьми - ОСОБА_7 , та ОСОБА_7 (обидва з 07.03.2014р.).

Позивачі мешкають в спірній квартирі з початку 1973р. А відповідачі разом зі своїми синами в цій квартирі ніколи не мешкали, оскільки усі ці чотири особи народилися і постійно проживають в Російській Федерації, та ніколи не проживали в Україні. Сталося так, що на початку 2014р. відповідачі разом зі своїми синами мали намір переїхати на постійне місце проживання в м. Київ. Для цього вони з дозволу позивачів отримали реєстрацію в спірній квартирі. Але після початку військової агресії Російської Федерації проти України вони більше цього не бажають. Спочатку останні обіцяли позивачам знятися з реєстрації, але потім взагалі перестали виходити на зв`язок і останній рік позивачі вже не мають можливості навіть з ними зв`язатися.

При цьому, з середини 2014р. відповідачі більше спірною квартирою не цікавилися, житлово-комунальних послуг ніколи не сплачували, а їх особистих речей чи речей їх дітей в цій квартирі немає і ніколи там не було. Така поведінка відповідачів порушує права позивачів як власників на вільне користування, володіння та розпорядження своїм майном.

Внаслідок протиправної поведінки відповідачів позивачі не мають можливості оформити на спірну квартиру субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг.

Крім того, вони вимушені нести зайві матеріальні витрати, що також порушує її права як власників. Ціни на житлово-комунальні послуги постійно зростають і позивачі вже не в змозі і надалі їх сплачувати без надання їм субсидії.

Усі троє позивачів є пенсіонерами і пенсія є їх єдиним доходом. При цьому, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є людьми похилого віку, а позивач ОСОБА_2 крім того ще й тяжко хворіє. Факт того, що відповідачі разом зі своїми дітьми в спірній квартирі ніколи не проживали та цією квартирою ніколи не цікавилися, їх особистих речей в цій квартирі немає.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2021 року провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін.

Відповідачі у встановлений судом строк не подали відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачам на праві спільної часткової приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності б/н, виданого 06.10.2003р. Святошинською районною у м. Києві радою (розпорядження № 1834 від 06.10.2003р.) та трьома Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№ 129530897, 129531934, 129531443, (а.с. 43-46).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в спірній квартирі з 12.02.1973р., а позивач ОСОБА_3 - з 05.07.1974р.

В спірній квартирі також зареєстровані: відповідач ОСОБА_4 , який є племінником позивача ОСОБА_1 - сином рідного брата цього позивача ОСОБА_6 , який помер в 1994р. (з 07.03.2014р.) разом зі своєю дружиною - відповідачем ОСОБА_5 (з 21.01.2014р.) та своїми дітьми - ОСОБА_7 , та ОСОБА_7 (обидва з 07.03.2014р.).

Зазначені вище обставини щодо реєстрації позивачів та відповідачів разом з дітьми підтверджуються Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 63724915 від 15.06.2021р., оригінал якого додано до позовної заяви (а.с. 47).

Позивачі мешкають в спірній квартирі з початку 1973р. А відповідачі разом зі своїми синами в цій квартирі ніколи не мешкали, оскільки усі ці чотири особи народилися і постійно проживають в Російській Федерації, та ніколи не проживали в Україні, що підтверджується: їх паспортами громадян Російської Федерації та Довідкою від 10.06.2020р. щодо їх реєстрації, відповідно до яких вони зареєстровані з 09.02.2001р., 16.10.2008р., 28.01.2005р. та 06.07.2005р. відповідно за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 48-59).

Сталося так, що на початку 2014р. відповідачі разом зі своїми синами мали намір переїхати на постійне місце проживання в м. Київ. Для цього вони з дозволу позивачів отримали реєстрацію в спірній квартирі. Але після початку військової агресії Російської Федерації проти України вони більше цього не бажають. Спочатку останні обіцяли позивачам знятися з реєстрації, але потім взагалі перестали виходити на зв`язок і останній рік позивачі вже не мають можливості навіть з ними зв`язатися.

При цьому, з середини 2014р. відповідачі більше спірною квартирою не цікавилися, житлово-комунальних послуг ніколи не сплачували, а їх особистих речей чи речей їх дітей в цій квартирі немає і ніколи там не було.

Факт непроживання відповідачів та їх неповнолітніх дітей в спірній квартирі підтверджується, крім зазначених вище документів, також актом від 07.07.2021р. (а.с. 60).

Така поведінка відповідачів порушує права позивачів як власників на вільне користування, володіння та розпорядження своїм майном.

Внаслідок протиправної поведінки відповідачів позивачі не мають можливості оформити на спірну квартиру субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг.

Крім того, вони вимушені нести зайві матеріальні витрати, що також порушує її права як власників. Ціни на житлово-комунальні послуги постійно зростають і позивачі вже не в змозі і надалі їх сплачувати без надання їм субсидії, що підтверджується квитанціями на оплату житлово-комунальних послуг на спірну квартиру (а.с. 61).

Усі троє позивачів є пенсіонерами і пенсія є їх єдиним доходом. При цьому, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є людьми похилого віку, а позивач ОСОБА_2 крім того ще й тяжко хворіє. Зазначені обставини підтверджується пенсійними посвідченнями позивачів та медичною довідкою № 7053 від 19.06.2020р. (а.с. 37, 39, 42).

Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідачів немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири квартири АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі перешкоджає позивачам, як власникам, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити їх права, усунувши перешкоди у здійсненні ними права користування та розпорядження власністю.

З викладеного, керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст.383, 391, 402 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 258, 259, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права володіння та розпорядження майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у здійснення ними права володіння та розпорядження своїм майном шляхом визнання: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Журибеда