печерський районний суд міста києва
Справа № 2-1459/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Шевчук А.В.

за участю представника боржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-1459/11 від 05 вересня 2012 року, виданого Печерським районним судом м. Києва про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» кредитної заборгованості його правонаступником - ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій».

Посилається на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2011 року позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 01 вересня 2006 року №68/П/РП/2006-978 та укладеним в якості його забезпечення 01 вересня 2006 року договором поруки задоволено.

На підставі вказаного рішення, Печерським районним судом міста Києва 05 вересня 2012 року видано виконавчий лист про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості на суму 502 179,60 євро.

07 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги № GL3N217046_ПВ216 за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором № 68/П/РП/2006-978 від 01 вересня 2006 року, укладеним між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , а також укладеним в якості забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед ВАТ «КБ «Надра» за цим же кредитним договором, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 договором поруки від 01 вересня 2006 року, що підтверджується випискою з додатку № 1 до згаданого вище договору про відступлення прав.

Представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, оскільки заявником не надано достатніх підтверджень щодо заміни кредитора у зобов`язані, при цьому зауважила, що право вимоги ПАТ «КБ «Надра» є втраченим, що взагалі виключає можливість заміни сторони у виконавчому провадженні.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Згідно з частиною третьою ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За приписами частини першої статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено розділом VI ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2011 року позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 01 вересня 2006 року №68/П/РП/2006-978 та укладеним в якості його забезпечення 01 вересня 2006 року договором поруки задоволено.

На підставі вказаного рішення, Печерським районним судом міста Києва 05 вересня 2012 року видано виконавчий лист про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості в розмірі 502 179,60 євро.

Також судом встановлено, що 07 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги № GL3N217046_ПВ216 за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором № 68/П/РП/2006-978 від 01 вересня 2006 року, укладеним між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , а також укладеним в якості забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед ВАТ «КБ «Надра» за цим же кредитним договором, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 договором поруки від 01 вересня 2006 року, що підтверджується випискою з додатку № 1 до згаданого вище договору про відступлення прав.

Частиною п`ятою ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вище викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження 61-39193св18).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що існують підстави, передбачені законом, для задоволення заяви та заміни в указаному виконавчому провадженні сторони стягувача ПАТ «КБ «Надра», який вибув, згідно з договором про відступлення права вимоги від 07 травня 2020 року № GL3N217046_ПВ216, його правонаступником ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій», до якого відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України та п. 1 вказаного договору, перейшли права вимоги, в тому числі й за кредитним договором № 68/П/РП/2006-978 від 01 вересня 2006 року, укладеним між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , а також укладеним в якості забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед ВАТ «КБ «Надра» за цим же кредитним договором, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 договором порукивід 01 вересня 2006 року.

Керуючись ст. ст. 1-23, 442, 446 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-1459/11 від 05 вересня 2012 року, виданого Печерським районним судом міста Києва про солідарне стягнення із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), заборгованості за кредитним договором № 68/П/РП/2006-978 від 01 вересня 2006 року, а саме: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» (, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 2-А).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суду м. Києва.

Повний текст ухвали суду виготовлено 19 жовтня 2021 року.

Суддя О.Л. Бусик