Ухвала

Іменем України

01 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 127/11121/20

провадження № 61-7493ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зобов`язання Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації вчинити дії. Позов обґрунтований тим, що 20 січня 2019 року на загальних зборах Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Миколаївського храму с. Пеньківка Літинського району Вінницької єпархії Української Православної Церкви», враховуючи релігійні переконання членів загальних зборів громади та результати голосування, було ухвалено рішення, яким змінено підлеглість у канонічних та організаційних питаннях Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Миколаївського храму с. Пеньківка Літинського району Вінницької єпархії Української Православної Церкви» та перехід під канонічне підпорядкування Вінницької єпархії Православної Церкви України, змінивши при цьому назву на Релігійна організація «Релігійна громада Свято-Миколаївського храму с. Пеньківка Літинського району Вінницької єпархії Православної Церкви України».

Одночасно вказаним рішенням вирішено звернутись до Управління у справах національностей та релігій Вінницької ОДА для інформування про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях Релігійної організації та її перехід під канонічне підпорядкування Вінницької єпархії Православної Церкви України і зміну назви на Релігійна організація «Релігійна громада Свято-Миколаївського храму с. Пеньківка Літинського району Вінницької єпархії Православної Церкви України», про що до управління у справах національностей та релігій Вінницької ОДА було подано заяву, яка була прийнята 28 січня 2019 року.

Відповідно до Протоколу № 2 від 03 лютого 2019 року загальних зборів релігійної громади було ухвалено рішення про подання до Управління у справах національностей та релігій Вінницької ОДА через ЦНАП «Прозорий офіс» Вінницької міської ради необхідні документи для реєстрації Статуту та звернутися до органів державної реєстрації щодо проведення державної реєстрації змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в тому числі змін до установчих документів релігійної організації «Релігійна громада Свято-Миколаївського храму с. Пеньківка Літинського району Вінницької єпархії Української Православної Церкви».

Заява про реєстрацію статуту Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Миколаївського храму с. Пеньківка Літинського району Вінницької єпархії Української Православної Церкви» у новій редакції у зв`язку із зміною підлеглості у канонічних та організаційних питаннях і приєднання до Православної Церкви України надійшла до управління у справах національностей та релігій Вінницької ОДА 03 травня 2019 року.

Однак, Управлінням не здійснено реєстрацію Статуту релігійної громади та не внесено змін до відповідних реєстрів.

За вказаних обставин ОСОБА_2 просив суд зобов`язати управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації здійснити реєстрацію Статуту Релігійна організація «Релігійна громада Свято-Миколаївського храму с. Пеньківка Літинського району Вінницької єпархії Православної Церкви України» у новій редакції.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2020 року позов задоволено. Зобов`язано Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації здійснити реєстрацію Статуту Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Миколаївського храму с. Пеньківка Літинського району Вінницько-Барської єпархії Православної Церкви України у новій редакції.

Стягнуто з Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 840,80 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 19 квітня 2021 року апеляційні скарги Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації та Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Миколаївського храму с. Пеньківка Літинського району Вінницької єпархії Української Православної Церкви» залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2020 року - без змін.

17 серпня 2021 року не погоджуючись із зазначеним рішенняособа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , проте вважала, що судом вирішено питання про її права і обов`язки, оскаржила його в апеляційному прядку, просила рішення суду першої інстанції і постанову Вінницького апеляційного суду в цій справі скасувати та ухвалити нове рішення про закриття провадження в ній.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2020 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2020 року питання про права, свободи, інтереси та обов`язки не вирішувалось.

У жовтні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року, у якій заявник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про незаконність та неправильність судового рішення.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції розглянуто спір між ОСОБА_2 , який як голова загальних зборів Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Миколаївського храму с. Пеньківка Літинського району Вінницької єпархії Української Православної Церкви» звернувся до Управління у справах національностей та релігій Вінницької ОДА із заявою про реєстрацію статуту Релігійної організації в новій редакції у зв`язку із зміною підлеглості у канонічних та організаційних питаннях і приєднання до Православної Церкви України.

У зв`язку з тим, що статут не було зареєстровано впродовж встановленого законом тримісячного строку, суд зобов`язав Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації здійснити реєстрацію Статуту Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Миколаївського храму с. Пеньківка Літинського району Вінницько-Барської єпархії Православної Церкви України у новій редакції.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право має бути забезпечене справедливими судовими процедурами.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналогічні приписи містяться у частині першій статті 17 ЦПК України.

Зазначені норми ЦПК України визначають коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування та доведення факту вирішення судом питання про її право, інтерес або обов`язки. При чому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Такий висновок міститься і в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі № 412/1277/2012 (провадження № 61-3704св19) зроблено висновок, що у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Встановивши, що рішення суду першої інстанції ухвалене у цій справі не містить висновків щодо прав та обов`язків ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що при вирішенні цього спору не вирішувалось питання про права, свободи, інтереси або обов`язки заявника, а тому відкрите апеляційне провадження підлягає закриттю.

Отже, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не відноситься до кола осіб, які відповідно до положень статті 352 ЦПК України мають право на апеляційне оскарження рішення у цій справі.

Апеляційний суд після відкриття апеляційного провадження дослідив надані заявником матеріали на підтвердження доводів апеляційної скарги, дав їм правову оцінку, про що навів відповідні мотиви.

Постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом.

Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук