УХВАЛА

21.10.2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.

при секретарі судового засідання Ференц А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ,заінтересована особа стягувач: ПАТ" Райффайзен банк Аваль",

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника в липні 2021 року звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), яка виразилась у відмові в знятті арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного в межа виконання виконавчих проваджень. Таку відмову представник заявника отримала 16.12.2019 року.

Скарга мотивована тим, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебували виконавчі документи від 25.05.2012 року та 14.06.2012 року видані Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ" Райффайзен банк Аваль" заборгованості, які були повернуті стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 , 50 У «Про виконавче провадження» - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення. Згідно даних АСВП за період з 23.03.2016 року по 13.12.2019 року вказані виконавчі документи до органів ДВС на примусове виконання повторно не пред`являлись. На даний час будь-які виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні, але у знятті накладених в рамках виконання арештів заявнику відмовлено, через відсутність передбачених законом підстав для їх зняття.

Вважає, що така відмова порушує права та законні інтереси заявника.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.08.2021 року скаргу залишено без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених в скарзі недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.08.2021 року скаргу прийнято до провадження, призначено судовий розгляд.

01.10.2021 року на адресу суду від державного виконавця надійшли заперечення на скаргу в якому просить відмовити в задоволенні скарги посилаючись на відсутність законних підстав для зняття арешту з майна боржника. Зазначив, що на виконанні відділу перебували виконавчі провадження № 46009652, 46009446, 43891272, 43891175,43891097,43891032 з примусового виконання виконавчих листів виданих 14.06.2012 року та 25.05.2021 року Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ" Райффайзен банк Аваль" заборгованості. Загальна сума заборгованості складає понад 5 мільйонів гривень. В результаті вжитих державним виконавцем заходів, у боржника не виявлено майна, на яке можливо звернути стягнення у зв`язку з чим постановою державного виконавця 27.01.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Відомості про сплату боржником виконавчих витрат, коштів за рішенням суду відсутні. Повернення виконавчого документу стягувачу не є підставою для закінчення виконавчого провадження, отже і для зняття арешту з майна боржника.

Представник заявника просила провести розгляд скарги без її участі за наявними в справі доказами.

Представник виконавчої служби заперечував проти задоволення заявлених вимог, просив провести розгляд скарги за наявними в справі доказами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності приходить до наступного.

Предметом даної скарги є визнання неправомірної бездіяльності державного виконавця щодо відмови в знятті арешту з майна боржника.

Відповідно до положеньст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Відповідно до п.1 ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч.2 ст.449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З роз`яснень пункту 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» убачається, що скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Заявник на виконання ухвали суду про залишення скарги без руху надав відповідь ДВС від 11.08.2021 року про відмову в знятті арешту, що свідчить про подання скарги у встановлений законом строк.

Щодо вимог заявника про визнання бездіяльності виконавця протиправною та зняття арешту слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що Суворовським районним судом м.Херсона 14.06.2012 року та 25.05.2012 року видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен банк Аваль". Виконавчі листи перебували на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та постановою державного виконавця від 27.01.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження.

Листом МЮУ Головного ТУЮ у Херсонській області від 06.12.2019 року повідомлено, що згідно даних АСВП за період з 23.03.2016 по 13.12.2019 року вказані виконавчі документи до органів державної виконавчої служби на примусове виконання не пред`являлись.

Листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 11.08.2021 року , направленому на адресу представника заявника, відмовлено у знятті арешту з майна ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю передбачених Законом з підстав для його зняття.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11грудня 2020 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 02.03.2021 року зазначена ухвала залишена без змін .

В ухвалі суду зазначено, що заявлені ОСОБА_1 вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України.

Згідно вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Частиною 1статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 1ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У даному випадку, виконавчий документ повернуто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» , та виконавчий документ повернуто стягувачу, а не суду, який його видав, а тому державний виконавець не мав можливості діяти за приписами ст. 40 зазначеного Закону.

Згідно ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Вказана норма також передбачає зняття арешту у виконавчому провадженні, що перебуває на виконанні, а не у випадку повернення виконавчого документу стягувачу без виконання.

Судом встановлено, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед стягувачем на підстави виконавчих документів, складає понад 5 мільйонів гривень.

Згідно інформаційного витягу з державного реєстру речових права на нерухоме майно, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відділом ДВС Суворовського РУЮ ум .Херсоні 30.07.2014 року накладено арешт на майно ОСОБА_1 ; постановою відділу примусового виконання рішень УДВС Головного УЮ у Херсонській області від 10.08.2012 року арештовано майно боржника та оголошено заборону його відчуження .

Виконавчі документи повернуті стягувачу постановою від 27.01.2016 року з підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатним.

З досліджених судом доказів вбачається, що станом на час розгляду скарги судові рішення не виконані.

Відповідно до ч.1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення скарги відсутні, оскільки виконавчі провадження не закінчені, виконавчі листи видані Суворовським районним судом м.Херсона 25.05.2012 та 14.06.20122 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ" Райффайзен банк Аваль" заборгованості повернуто стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", на час розгляду скарги судові рішення не виконані, що не дає підстав для зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 , а тому державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) при відмові в знятті арештів з майна боржника діяв в межах вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення (тобто, коли рішення суду фактично не виконано), не є підставою для зняття накладеного арешту на майно боржника.

Згідно із ч. 3ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Встановивши, що доказів протиправності дій державного виконавця щодо відмови в знятті арештів не надано, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 12, 13, 258-261, 268, 352-354, 447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ,заінтересована особа стягувач: ПАТ" Райффайзен банк Аваль" - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повідомити учасників справи про можливість отримання інформації щодо справи на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України за адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2125.

Суддя Я.В.Войцеховська