Провадження №2/748/835/21
Єдиний унікальний № 748/2205/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

"29" жовтня 2021 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого судді Хоменко Л.В.

секретаря Однолько Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користуватись будинком АДРЕСА_1 . Вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, в якому крім неї зареєстрований ОСОБА_2 . Відповідач не проживає в даному будинку більше десяти років, не бере участі в утриманні житла, його власні речі у приміщенні будинку відсутні. Зазначає, що відповідач добровільно не проживає в будинку, фактично мешкає у м. Чернігові і це створює позивачу перешкоди в користуванні її власним майном, оскільки їй доводиться сплачувати комунальні послуги за відповідача, значні кошти йдуть на лікування, у зв`язку з чим не залишається коштів на харчування. Вирішити в позасудовому порядку дане питання позивач не має можливості, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення справи суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на 1/2 частину житлового будинку на підставі Договору купівлі - продажу від 08 листопада 2003 року та 1/2 частину - згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 жовтня 2017 року після смерті чоловіка ОСОБА_3 , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10.11,13).

З Акту обстеження місця проживання та довідки виконавчого комітету Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 13 серпня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрований її син ОСОБА_2 , який фактично не проживає за зазначеною адресою з 2011 року і по теперішній час ( а.с.14-15).

Факт непроживання ОСОБА_2 за вищевказаною адресою підтверджують свідки та сусіди позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про що засвідчили своїми підписами.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування га розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української PCP (далі ЖК УРСР).

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Так, наданими позивачем доказами підтверджується факт не використання житла відповідачем за призначенням протягом більше п`яти років, при цьому доказів поважності причин невикористання житла, відсутності особи за місцем реєстрації протягом тривалого часу суду не надано.

За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження поважності причин не проживання відповідача у наданому спірному житловому приміщенні понад п`ять років, зібрані у справі докази та їх оцінка свідчать про фактичне таке не проживання, - наявні підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 280-289 ЦПК України, ст. ст. 389,391 ЦК України, ст. 64, 65, 66, 71, 72 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користуватись будинком АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення подати заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Хоменко Л.В.