ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 листопада 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/5943/20

Головуючий у першій інстанції Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/916/21

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Бобрової І.О.,

суддів Євстафієва О.К., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Бивалькевич Т.В.,

сторони справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідачі ОСОБА_5 , Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди,

місце ухвалення судом першої інстанції рішення м. Чернігів,

дата складання судом першої інстанції повного тексту рішення - 14.04.2021,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з позовом до ОСОБА_5 та ПрАТ «СТ «Гарантія», в якому, зменшивши позовні вимоги (а.с. 231-235 т.1), остаточно просили стягнути з ПрАТ «СТ «Гарантія» матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП: на користь ОСОБА_1 в розмірі 6455,99 грн, ОСОБА_2 6991,59 грн, ОСОБА_3 6 991,59 грн та на користь ОСОБА_4 5923,99 грн; стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду на користь: ОСОБА_1 20000 грн, ОСОБА_2 25000 грн, ОСОБА_3 25000 грн, ОСОБА_4 10000 грн. Стягнути з відповідачів судові витрати в сумі 1270,04 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП 19.02.2020, винуватцем якої є ОСОБА_5 , житловому будинку позивачів АДРЕСА_1 завдано механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СТ «Гарантія», яке після оцінки матеріальних збитків відшкодувало на користь позивачів 42530,50 грн.

Однак, вартість робіт по здійсненню ремонту будинку фактично склала 40439,40 грн, придбано будівельних матеріалів на загальну суму 20787,06 грн, при цьому роботи з відновлення житлового будинку тривають, матеріали закуповуються по мірі необхідності. Загальна вартість ремонтних робіт з урахуванням матеріалів та послуг складає 66226,46 грн.

Позивачі також вказували, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є людьми похилого віку. Після ДТП ОСОБА_3 переніс мікроінфаркт, стан їх здоров`я погіршився. На лікування вони витратили 2135,21 грн. Крім того, оскільки ДТП сталася взимку, ОСОБА_1 самостійно здійснила невідкладні заходи щодо тимчасового ремонту, на що було витрачено 532 грн.

З урахуванням всіх вищевказаних витрат та з огляду на те, що ПрАТ «СК «Гарантія» вже сплачено 42530,50 грн, відшкодуванню підлягають матеріальні збитки в сумі 26363,17 грн, що є різницею між отриманими страховими виплатами та реальними витратами

Оскільки згідно з полісом № АМ/8787839 від 07.03.2019 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 100000 грн, сума вже відшкодованих матеріальних витрат разом із сумою невідшкодованих матеріальних витрат не перевищує вказаний вище ліміт, а тому відшкодувати завдані матеріальні збитки в сумі 26363,17 грн має саме ПрАТ «СТ «Гарантія».

Також позивачі вказували, що пошкодженням будинку внаслідок ДТП їм було завдано моральну шкоду, у квартирі мешкають неповнолітні діти ОСОБА_1 , які також зазнали моральної травми у вигляді стресу, порушення сну та застуди. Завдану всім позивачам моральну шкоду вони оцінили в загальному розмірі 80000 грн та просили стягнути вказані кошти з винуватиці ДТП ОСОБА_5 .

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.04.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 - 5000 грн, на користь ОСОБА_2 - 6000 грн; на користь ОСОБА_3 - 6000 грн, на користь ОСОБА_4 - 3000 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір на користь ОСОБА_1 210,20 грн , на користь ОСОБА_2 201,80 грн, на користь ОСОБА_3 201,80 грн, на користь ОСОБА_4 252,24 грн.

У задоволенні решти позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, та позовних вимог до ПрАТ «СТ «Гарантія» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП відмовлено.

Дослідивши наданий позивачами акт здачі-прийняття робіт на підтвердження проведених ремонтних робіт та квитанцію про оплату ОСОБА_1 цих робіт, товарні чеки, рахунки, видаткові накладні та фіскальні чеки на підтвердження витрат на придбання будівельних матеріалів, суд першої інстанції дійшов до висновку, що документально підтверджені витрати на придбання будівельних матеріалів становлять 8328,04 грн, а доказів на підтвердження того, що виконавець робіт ФОП ОСОБА_6 є платником ПДВ позивачами не надано.

Районний суд зазначив, що позивачами не спростовано належними та допустимими доказами розмір матеріального збитку, визначеного у звіті про незалежну оцінку, на підставі якого і було проведено виплату страхового відшкодування, не надано доказів на підтвердження витрат з ПДВ, а тому відсутні підстави для стягнення саме із страхової компанії документально підтвердженого розміру заподіяної матеріальної шкоди.

Суд також відмовив у стягненні із ПрАТ «СТ «Гарантія» витрат на лікування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки відсутні постраждалі особи внаслідок ДТП, що підтверджується постановою суду від 11.03.2020. Також не підлягають стягненню із ПрАТ «СТ «Гарантія» витрати у розмірі 150,00 грн, оскільки вказані витрати є благодійними внесками.

За наведених підстав суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СТ «Гарантія» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у повному обсязі.

Разом з тим, рахуючи те, що вина ОСОБА_5 у руйнуванні частини будинку позивачів є встановленою, діями відповідачки спричинено позивачам втрати немайнового характеру у вигляді страждань, порушення звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його відновлення, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, виходячи з принципу розумності та справедливості, адекватності завданим душевним та моральним стражданням позивачів, а також враховуючи інші обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПрАТ «СТ «Гарантія» матеріальної шкоди, позивачі звернулись з апеляційною скаргою, в якій вважають рішення суду у вказаній частині незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, яке полягає у прийнятті неналежних доказів, наданні судом неправильної оцінки доказам по справі, невірним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до мотивів позовної заяви. Позивачі також звертають увагу на висновки ВПВС, викладені у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, де зазначено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

На думку скаржників, суд першої інстанції належним чином не дослідив надані докази та помилково піддав сумніву акт здачі-прийняття послуг ФОП ОСОБА_6 , не взяв до уваги копію квитанції, яка підтверджує отримання останнім коштів в сумі 40439,40 грн за виконання робіт з відновлювального ремонту квартири позивачів.

Районним судом не взято до уваги неуважність та поверхневість при проведенні огляду пошкодженого нерухомого майна під час проведення незалежної оцінки на замовлення ПрАТ «СК «Гарантія», не досліджено належним чином звіт про оцінку від 21.03.2020.

Висновок суду про відмову у відшкодуванні майнової шкоди постраждалим батькам ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неправильним. Так, суд послався на висновок Новозаводського районного суду м. Чернігова у постанові від 11.03.2020 у адміністративній справі № 751/1160/20 відносно винуватиці ДТП ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП, де зазначено, що відсутні особи, що постраждали внаслідок ДТП. Однак, посилання на цю постанову є не правильним, оскільки під час розгляду такої справи не підлягає з`ясуванню наявність постраждалих осіб, натомість з`ясовується наявність матеріальної шкоди. Позивачі не брали участі у розгляді вказаної адміністративної справи, а тому не мали змоги захищати свої права та повідомити про наявність ускладнень здоров`я внаслідок ДТП.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПрАТ «СТ «Гарантія» просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в силі, як законне, обґрунтоване, постановлене у відповідності до норм матеріального права та з додержанням процесуального законодавства.

Вказує, що будь-яких порушень при проведенні незалежної оцінки та визначення розміру матеріального збитку з боку страховика не допущено, позивачі у позовній заяві не оспорюють звіт про незалежну оцінку розміру матеріального збитку, а лише вимагають доплати за виконані роботи. Разом з тим, на думку відповідача ФОП ОСОБА_6 відповідно до закону не є суб`єктом оціночної діяльності та не має права проводити оцінку розміру заподіяної шкоди.

Суд обґрунтовано відхилив вимоги позивачів про відшкодування матеріальної шкоди, завданої здоров`ю, та відшкодування витрат на придбання будівельних матеріалів за недоведеністю. Зазначає, що обставини, встановлені під час розгляду адміністративної справи № 751/1160/20, зокрема щодо відсутності потерпілих в ДТП, в силу вимог ч. 6 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

ОСОБА_5 своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 19.10.2021 звернулись із заявами, в яких в повному обсязі підтримали свої вимоги, викладені в апеляційній скарзі, просили розгляд справи проводити без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди сторонами не оскаржується, тому, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2021 року в частині, що оскаржується, вимогам ст. 263 ЦПК України частково не відповідає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності від 30.07.2003 квартира АДРЕСА_2 належала в рівних частинах ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (прізвище змінено на ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22 т.1)) та ОСОБА_4 (а.с.34-36 т. 1).

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.12.2014 ОСОБА_1 стала власницею 1/5 частини вищевказаної квартири, що належала ОСОБА_7 (а.с.37-39 т.1).

Сторони не оспорюють, що 19.02.2020 сталася ДТП за участю автомобіля BMW X5 днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , яка скоїла наїзд на перешкоду (бетонний паркан) та завдала механічних ушкоджень квартирі АДРЕСА_2 .

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.03.2020 ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн (а.с.45-47, т.1).

Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу BMW X5 днз НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СТ «Гарантія». Відповідно до полісу № АМ/8787839 від 07.03.2019, що станом на 19.02.2020 був діючий, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Відповідно до пункту 4 вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 200000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 100000 грн, розмір франшизи 0 грн (а.с.48 т. 1).

За заявою потерпілої ОСОБА_1 , яка діяла також від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі їх заяви від 16.03.2020 (а.с. 78 т.2), ПрАТ «СТ «Гарантія» 26.02.2020 подала заявку на огляд та визначення розміру збитку пошкодженого майна до ТОВ «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза» (а.с. 49 т.1).

Відповідно до звіту № 127/252 про незалежну оцінку з визначення розміру матеріального збитку, завданого об`єкту оцінки, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , складеного 21.03.2020 на замовлення ТОВ «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза» суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_10 , та висновку № 127/252-1 про розмір матеріального збитку від 21.03.2020, розмір матеріального збитку без урахування ПДВ становить 42530,50 грн, а з урахуванням ПДВ 51036,60 грн (а.с. 55, 56-129 т. 1).

За заявою ОСОБА_1 від 16.03.2020 ПрАТ «СТ «Гарантія» здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 42530,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням №550 від 21.04.2020 (а.с.73-75 т.2).

Відповідно до копії акта здачі-прийняття робіт № ОУ-169 від 25.09.2020 ФОП ОСОБА_6 за замовленням ОСОБА_1 виконав внутрішні та зовнішні роботи загальною вартістю 40439,40 грн, які були йому сплачені в повному обсязі, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №178 від 25.09.2020 (а.с. 243, 244 т. 1).

На підтвердження придбання будівельних матеріалів позивачами надано: товарні чеки від 19.02.2020, 15.08.2020, 06.11.2020, 31.08.2020, рахунок № 440143 від 12.08.2020, товарні чеки ФОП ОСОБА_11 № 31048531 від 03.09.2020 та № 31039526 від 28.07.2020, товарний чек № 31048014 від 01.09.2020, рахунок № КА-03525 від 06.11.2020, товарний чек ТОВ «Епіцентр К» № KHK/CG-0831682 від 13.09.2020, видаткову накладну № СКЛ-001167 від 03.08.2020, фіскальний чек ТОВ «Епіцентр К» № від 25.07.2020, фіскальний чек ТОВ «Чернігівторг» № від 04.09.2020, фіскальні чеки № 1194 та №1193 від 28.07.2020, а також товарний чек № 111060 від 02.11.2020 (т.1 а.с.153, 236-242).

В обґрунтування позовних вимог про стягнення витрат на лікування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я внаслідок ДТП, ними надано копії сторінок медичної картки із записами лікарів (а.с.155-159, 161-165 т. 1), копії чеків на оплату ліків та благодійного внеску на рахунок лікарні (а.с.154 т.1).

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.

Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка її завдала, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено судом, сторонами у справі не оспорюється обставина дорожньо-транспортної пригоди, наявність вини відповідача та отримання позивачами суми страхового відшкодування у розмірі 42530,50 грн. Предметом спору в частині, що переглядається, є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна та здоров`я позивачів.

На думку скаржників, загальна сума понесених ними збитків з урахуванням вже виплаченої їм страхової суми не перевищує страховий ліміт в розмірі 100000 грн, у зв`язку з чим з вимогою про стягнення матеріальних збитків в сумі 26363,17 грн вони звернулись саме до відповідача ПрАТ «СТ «Гарантія».

Розглядаючи подібні правовідносини Верховний Суд у постанові від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17 звернув увагу, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно з вимог статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 311/300/19.

Таким чином, ухвалюючи 09.04.2021 судове рішення у справі в оскаржуваній частині, суд першої інстанції не встановив належність відповідача по заявленим вимогам про відшкодування матеріальної шкоди та не врахував, що у випадку недостатності виплаченого страхового відшкодування для повного відшкодування шкоди, обов`язок з відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою покладається у відповідності до статті 1194 ЦК України на особу, яка завдала шкоди, а тому саме ця особа є належним відповідачем за вказаними вимогами.

Безпідставними є посилання позивачів в апеляційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц , оскільки у вказаній справі та у справі, яка розглядається, фактичні обставини справи не є аналогічними.

Суд апеляційної інстанції згідно з положеннями цивільного процесуального закону позбавлений самостійно залучати до розгляду справи належних відповідачів.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова ВС від 09.06.2021 у справі № 752/12242/19).

Позивачі, пред`являючи позов, визначилися з відповідачами, а саме, позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди пред`явлені до ПрАТ «СТ «Гарантія», а позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди пред`явлені до ОСОБА_5 .

З огляду на неправильно визначений позивачами суб`єктний склад учасників даної справи в оскаржуваній частині, у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити саме з цих підстав.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.04.2021 року в частині позовних вимог до ПрАТ «СТ «Гарантія» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди, підлягає зміні в частині мотивів відмови на підставі ч. 4 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 4, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2021 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди змінити, виклавши мотиви відмови в редакції цієї постанови.

В решті рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

О.К.Євстафієв

О.Л.Шарапова

Повний текст постанови суду складений 03.11.2021.