Провадження № 22-ц/812/2027/21 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2021 року м. Миколаїв

справа № 483/975/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

переглянувши в апеляційному порядку за правилами письмового провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до санаторію імені Р.Г. Судковського Національної спілки художників України

про стягнення коштів за договором позики

за апеляційною скаргою

санаторію імені Р.Г. Судковського Національної спілки художників України

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 27 вересня 2021 року суддею Куцаровим В.І. в приміщенні цього ж суду (повне судове рішення складено 28 вересня 2021 року),

У С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до санаторію імені Р.Г. Судковського Національної спілки художників України (далі санаторій) про стягнення коштів за договором позики.

Позивачка зазначала, що 17 вересня 2018 року між нею та санаторієм було укладено договір про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги в розмірі 180 000,00 гривень. На виконання договору нею на поточний рахунок санаторію двома траншами були перераховані грошові кошти у розмірі 180 000,00 грн. Відповідно до умов договору позичальник був зобов`язаний повернути позичені кошти до 31 травня 2019 року включно. Проте зобов`язань щодо повернення позики відповідач не виконав. Крім того, відповідно до положень статті 625 ЦК щодо наслідків порушення грошових зобов`язань санаторій зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за час затримки виконання зобов`язання та три відсотки річних від простроченої суми.

Посилаючись на порушення своїх прав позикодавця, ОСОБА_1 просила стягнути з санаторію заборгованість в розмірі 209 174,80 грн., з яких 180 000 грн. неповернуті кошти, 18 360 грн.- втрати від інфляції та 10 814,80 грн. 3% річних, а також судові витрати.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на неможливість повернення позичених коштів через відсутність у договорі реквізитів позичальника, а саме номеру банківського рахунку, на які санаторій мав перерахувати кошти. Крім того, ОСОБА_1 не вжито заходи досудового врегулювання спору та не зазначено про це у позовній заяві.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 вересня 2021 року позов задоволено. На користь ОСОБА_1 стягнуто 209 174, 80 грн., а також 8091,75 грн. судових витрат (2 091,75 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу).

Судове рішення суду мотивовано тим, що на підставі договору про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги № 1/17-09/18 від 17 вересня 2018 року між сторонами виникли позикові відносини. Санаторій отримав 180 000 грн. шляхом перерахунку їх у безготівковій формі на розрахунковий рахунок, проте позичені кошти в обумовлений договорами строк (31 травня 2019 року) не повернув ОСОБА_1 , а тому з нього підлягає стягненню сума заборгованості з урахуванням вимог статті 625 ЦК.

В апеляційній скарзі представник відповідача просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апелянт посилався на ті ж самі обставини, якими обґрунтовував заперечення проти позову, та наголошував на удаваному характеру договору позики на підставі того, що між попереднім директором санаторію та чоловіком позивачки існували орендні відносини. Отже, удаваний договір позики, на думку апелянта, має ознаки попереднього договору оренди.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 вважала доводи апелянта надуманими, а судове рішення законним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається апеляційним судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного

Так, відповідно до статті 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанова Верховного Суду (КЦС) від 25 червня 2021 року у справі № 753/20532/14-ц).

За загальними правилами виконання зобов`язань такі мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами статті 532 ЦК місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання.

Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Поворотною фінансовою допомогою є сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (пункт 14.1.257 Податкового кодексу).

Поворотна фінансова допомога надається на підставі договорів, що передбачають передачу підприємству у користування на певний строк суми грошових коштів без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плату за користування такими грошовими коштами.

Діюче законодавство не містить окремих вимог до договору про надання поворотної фінансової допомоги. Тому враховуючи його цивільно-правову природу, застосовуються норми цивільного законодавства, що регулюють правовідносини за договором позики.

Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд (наприклад, у постанові від 06 квітня 2021 року по справі № 826/12608/15).

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми нарахування інфляційних втрат та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Великої Палати Верховного суду від 7 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19).

Статтею 625 ЦК визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Отже, приписи цієї норми поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Згідно із положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 17 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та санаторієм, в особі директора Топчого М.Б., укладено договір № 1/17-09/18 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги (далі - Договір), за умовами якого позикодавець ОСОБА_2 зобов`язалась надати 180 000 грн. фінансової допомоги на ведення господарської діяльності підприємством на поворотній та безпроцентній основі, а позичальник повернути ці кошти до 31 травня 2019 року (пункти 2.1, 3.4 Договору) (а.с.10-13).

Повернення коштів фінансової допомоги здійснюється шляхом видачі грошових коштів позикодавцю з каси позичальника або шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок або будь-який інший рахунок позикодавця в установі банку (пункт 3.3. Договору).

Строк дії Договору починає перебіг з моменту внесення грошових коштів позикодавцем до каси позичальника або перерахування на поточний рахунок останнього з особового або іншого рахунку позикодавця (пункти 3.1 та 4.2 Договору).

За пунктом 5.1 Договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України.

На виконання вимог пункту 3.1. Договору, позивачкою ОСОБА_1 на рахунок санаторії були перераховані грошові кошти у розмірі 180 000,00 гривень, а саме:

- 18 вересня 2018 року - 70 000 грн. за квитанцією № 0.0..1;

- 20 вересня 2018 року - 110 000грн. за квитанцією № 0.0..1 (а.с.14, 15).

Доказів того, що санаторій виконав умови Договору щодо повернення фінансової допомоги, матеріали справи не містять.

Проаналізувавши надані сторонами письмові докази, зокрема спірний договір та платіжні документи, та надавши їм належну правову оцінку з урахуванням норм цивільного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність між сторонами позикових правовідносин та виникнення у відповідача невиконаних грошових зобов`язань щодо повернення отриманих коштів. Наявність невиконаних грошових зобов`язань є підставою для застосування санкцій статті 625 ЦК.

Відсутність у договорі номеру банківського рахунку ОСОБА_1 не звільняє відповідача від належного виконання зобов`язань за Договором у передбачений строк. Будь-яких дій, спрямованих на усунення перешкод для виконання грошового зобов`язання, санаторій не вчиняв, запитів до позикодавця не направляв. До того ж платіжні документи (квитанції), за якими надходила фінансова допомога, містять відомості про рахунок, з якого здійснювались надходження.

Вжиття заходів досудового врегулювання спору, на що посилається апелянт, не є обов`язковою умовою для звернення за судовим захистом.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення і посилання представника відповідача на те, що договір носить удаваний характер.

Так, підставою удаваності правочину апелянт зазначає те, що член сім`ї позивачки перебував з санаторієм в орендних правовідносинах. Зі змісту Договору також вбачається, що його укладенню передували взаємовигідні ділові стосунки (пункт 1.2).

Але, незалежно від наявності/відсутності між сторонами орендних відносин, відповідач не заперечує факт дійсного надання позивачкою фінансової допомоги підприємству в розмірі 180 000 грн. та факт надходження цих коштів на рахунок відповідача.

Паралельне існування орендних відносин можливе лише як мотив укладення Договору та визначення його взаємовигідних умов. Мотив не впливає на зміст правовідносин та не змінює його предмет, який у цьому спорі є дійсне надання фінансової допомоги.

Крім того, ці обставини не були підставою заперечень санаторію проти позову. Вимог про визнання Договору недійсним відповідач не заявляв.

Доказів на підтвердження факту укладення між сторонами договору оренди приміщень санаторію, його конкретних умов, виконання та взаєморозрахунків, відповідач не надавав.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу санаторію імені Р.Г. Судковського Національної спілки художників України залишити без задоволення.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

повну постанову складено 5 листопада 2021 року