ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 22-ц/821/913/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/319/19 Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Єльцова В.О.

суддів Бородійчук В.Г.

Нерушак Л.В.

за участю секретаря Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Сизько Борис Борисович

відповідач: ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

Ухвалами Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 червня 2020 року до участі у справі залучено на стороні відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

ОСОБА_4 подала до суду письмове клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та постановлення окремої ухвали, у зв`язку із зловживання сторонами у даній справі своїми правами.

Своє клопотання ОСОБА_4 мотивувала тим, що в Золотоніському міськрайонному суді Черкаської області знаходиться цивільна справа ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_4 вказала, що в позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що проживає окремо від чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, зазначено, що чоловік ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_2 .

При цьому, в довіреності на представництво інтересів ОСОБА_1 , виданої нею ОСОБА_5 22 січня 2019 року вказана інша адреса проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_3 .

Також, позивачем надано до суду неправдиву інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно витяг одинадцятирічної давності, в якому відсутня інформація про обтяження кв. АДРЕСА_4 іпотекою та арештами.

Також, в позовній заяві вказано, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 сторонами було придбано за спільні кошти наступні об`єкти житлової нерухомості, що належать сторонам на праві спільної сумісної власності і підлягають поділу - будинок за адресою: АДРЕСА_2 та будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, правовстановлюючих документів на вказані будинки суду не надано.

На думку ОСОБА_4 позивачем здійснено штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи (заявлено вимоги про поділ будинків, які нікому з учасників не належать та всупереч доводам позивача не надано жодного правовстановлюючого документу на вказане майно).

Протиправна узгодженість дій позивача визнається як зловживання правом.

Крім того, ОСОБА_4 зазначила, що в підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові.

Вказала, що згідно п.1 ч.2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно п. 3, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

-подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

-необгрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи.

ОСОБА_4 вважає, що подання ОСОБА_1 позову в частині визнання права власності та поділу майна - є зловживанням процесуальними правами, оскільки відповідач ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні, а подання позову має очевидно штучний характер, ціллю якого є унеможливлення виконання рішення суду про стягнення боргу з ОСОБА_2 та уникнення ним відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань, забезпечення яких гарантовано заставою нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_4 . Вказані дії поєднуються з штучним об`єднанням позовних вимог з метою зміни підсудності та свідчать про зловживання позивачем процесуальними правами, тому позов на підставі п.3, п. 4 ч. 2 ст. 44 ЦПК України підлягає залишенню без розгляду в частині позовних вимог щодо визнання права власності та поділу вищевказаного майна.

В своєму клопотанні ОСОБА_4 просила позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині позовних вимог щодо визнання права власності та поділу квартири АДРЕСА_4 ; будинку АДРЕСА_1 ; будинку АДРЕСА_2 визнати зловживанням процесуальними правами та залишити без розгляду.

Крім цього, просила постановити окрему ухвалу стосовно порушення законодавства ОСОБА_1 , яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України та надіслати її прокурору або органу досудового розслідування для перевірки ознак злочину.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2021 року клопотання ОСОБА_4 про залишення позову без розгляду та постановлення окремої ухвали, у зв`язку із зловживанням сторонами у справі своїми процесуальними правами задоволено частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності залишено без розгляду.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що при розгляді спору, враховуючи підстави та предмет позову, суд дійшов висновку що заявлення позовних вимог щодо поділу спірної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка перебуває в іпотеці та описана, арештована, передана на реалізацію в примусовому порядку, продана на електронних торгах третій особі ОСОБА_4 , а також об`єднання таких вимог з вимогами про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, для якої є пріоритетним швидке вирішення спору, є очевидно недобросовісною поведінкою сторони позивача, що відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України є підставою для залишення позову без розгляду.

В ухвалі суду зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Крім того, відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_4 в частині постановлення окремої ухвали стосовно порушення законодавства ОСОБА_1 , яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 ЦПК України, суд першої інстанції зазначив, що за змістом ст.. 384 КК України необхідний спеціальний суб`єкт злочину: свідок, потерпілий, експерт, спеціаліст та перекладач. Оскільки ОСОБА_1 не відноситься до спеціальних суб`єктів злочину, передбачених ст. 384 КК України, тому суд не вбачав підстав для винесення окремої ухвали.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 оскаржив її до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що оскаржувана ухвала є безпідставною, незаконною та такою, що перешкоджає провести поділ майна подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , в тому числі в частині заявлених безпосередньо ним позовних вимог про поділ боргів подружжя.

Вказує, що, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мали вагоме значення для вирішення порушеного питання, прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи та допустив порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. Вказані обставини згідно норм ст.. 379 ЦПК України слугують самостійними підставами для скасування в суді апеляційної інстанції ухвали місцевого суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, а також направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів Черкаського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2021 року клопотання ОСОБА_4 про залишення позову без розгляду та постановлення окремої ухвали, у зв`язку із зловживанням сторонами у справі своїми процесуальними правами задоволено частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності залишено без розгляду.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу, яка надійшла до Черкаського апеляційного суду 26 січня 2021 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просила змінити ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2021 року доповнивши мотивувальну частину посиланням про скасування заходів забезпечення позову з наведенням відповідних мотивів згідно вимог ч. 9 ст. 158 ЦПК України. Крім того, просить змінити резолютивну частину ухвали та зазначити в ній про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2019 року по справі № 695/319/19 згідно вимог ч. 9 ст. 158 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2021 року як незаконну та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 30 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2021 року в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2021 року в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя залишено без змін.

Таким чином, наразі є чинною постанова Черкаського апеляційного суду від 30 березня 2021 року, якою ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2021 року в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині, ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2021 року в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя залишено без змін.

Між тим, ОСОБА_2 постанова Черкаського апеляційного суду від 30 березня 2021 року не оскаржувалась.

З викладеного слідує, що дане апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2021 року не може бути завершено розглядом апеляційної скарги по суті в зв`язку з відсутністю предмета апеляційного перегляду. Право на оскарження судового рішення відповідач ОСОБА_2 мав згідно ст. 389 ЦПК України зв`язку з прийняттям постанови Черкаського апеляційного суду від 30.03.2021 року.

Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 у справі «Пелевін проти України», від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (пункт 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя, при цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

За таких обставин та з огляду на засади цивільного судочинства, зважаючи на відсутність предмета апеляційного перегляду у даному апеляційному провадженні у зв`язку із вступом в законну силу постанови Черкаського апеляційного від 30 березня 2021 року, апеляційний суд не має повноважень здійснювати перевірку законності вже постановленого судового рішення суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене та відсутність в цивільному процесуальному законодавстві норми права, яка б передбачала вчинення певної процесуальної дії в даному випадку, колегія суддів вважає за необхідне застосувати аналогію закону та закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2021 року зв`язку з відсутністю підстав для апеляційного перегляду в межах повноважень суду апеляційної інстанції.

Закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу від 12 січня 2021 року, яка є частково скасована та направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду, та частково залишено без змін, не обмежує прав скаржника та не обмежує доступ до правосуддя згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 255, 260, 362 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в частині закриття апеляційного провадження в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.О. Єльцов

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В.Нерушак