Справа № 761/2692/21
Провадження № 2/761/5841/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Бондар О.Д.,

за участі представника позивача: Пономаренко Д.О.,

представника відповідача - Міністерства

розвитку економіки, торгівлі та сільського

господарства України: Григорян О.О.,

представників відповідача - Акціонерного

товариства Державна продовольчо-зернова

корпорація України: Бітюкової І.В., Гмирянської І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України про скасування наказу, поновленн я на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить:

скасувати наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 22.12.2020 року №224-п «Про звільнення ОСОБА_1 » та Наказ акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від 22.12.2020 №949-К «Про звільнення ОСОБА_1 »;

поновити ОСОБА_1 виконуючим обов`язки заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»;

стягнути з акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь позивача середній заробіток в сумі 207 962,22 грн. за час вимушеного прогулу з 25 грудня 2020 року до дня поновлення на роботі.

Вимоги позивач обгрунтовує тим, що наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 26.06.2020 року №123-п «Про призначення ОСОБА_1 », позивача було призначено виконуючим обов`язки заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до обрання заступника голови правління в установленому законодавством порядку.

На підставі наказу акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» №429-к від 26.06.2020 року ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з 26.06.2020 року до обрання заступникпа голови правління в установленому законодавством порядку.

22.12.2020 року Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України прийнято наказ №227-п «Про звільнення ОСОБА_1 », яким звільнено позивача з посади виконуючого обов`язки заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» із займаної посади на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України. В подальшому наказом акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» перервано трудові відносини з позивачем на підставі п.2 ст.36 КЗпП України з 24.12.2020 року.

Позивач не погоджується зі звільненням та зазначає, що накази про його звільнення є незаконними, оскільки не містять інформації про призначення заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в установленому порядку. Відсутня така інформація і у відкритих джерелах на момент подання позову. Таким чином позивач зазначає, що так як не настала подія в зв`язку з настанням якої він міг бути звільнений з посади, у відповідачів були відсутні підстави для припинення трудового договору.

Оскільки позивача звільнено з порушенням норм діючого трудового законодавства він має бути поновлений на посаді та стягнуто з відповідача акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» середній заробіток за час вимушеного прогулу.

06.05.2021 року до суду надійшов відзив представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на заявлені вимоги в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що Мінекономіки, як уповноважений орган управління відповідно до законодавства та статуту акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» наділений повноваженнями щодо призначення на посаду та звільнення з посади заступника голови правління Акціонерного товариства. Єдиним акціонером та органом, який здійснює функції загальних зборів акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», є Держава в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, оскільки наглядова рада акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не утворена. Між позивачем та Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України був укладений строковий трудовий договір, строк дії якого визначався настанням юридичного факту - обрання заступника голови правління в установленому законодавством порядку. ОСОБА_1 не був призначений на посаду заступника голови правління у встановленому законодавством порядку, а тому його звільнення з урахуванням змісту наказу про призначення відповідає пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Представник посилається на висновки Верховного Суду зроблені у постановах від 30.10.2019 у справі №310/2284/17 та від 13.11.2019 року у справі №522/7888/16-ц.

Крім того, як зазначає представник, позивача не може бути поновлено на посаді, оскільки посада виконуючого обов`язки заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» відсутня в штатному розписі. Надаючи згоду на призначення виконуючим обов`язки заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» ОСОБА_1 усвідомлював, що він виконуватиме такі обов`язки тимчасово до призначення заступника голови правління акціонерного товариства, а отже, може бути звільнений від їх виконання на підставі наказу уповноваженого органу управління державним підприємством без дотримання передбачених ч.2 ст.40, статтями 42, 43, 49-2 КЗпП України порядку та гарантій, що застосовуються при звільненні працівників, які займають посади, передбачені штатним розписом на підставі укладеного з ними трудового договору (контракту), оскільки така посада у штатному розписі відсутня. Представник також послався на висновки Верховного Суду у постанові від 19.11.2019 року у справі №362/5442/17-ц.

З урахуванням викладеного, представник зазначає, що наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №227-п від 22.12.2020 року є таким, що виданий у відповідності до норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

06.05.2021 року до суду надійшов відзив акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на заявлені вимоги в яких представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що у відповідності до чинного законодавства протягом двох місяців позивача мали б призначити на посаду заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», однак цього не відбулось. Так як з позивачем був укладений строковий трудовий договір, строк дії якого визначався настанням юридичного факту - обрання заступника голови правління Товариства, а у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 не був обраний на посаду заступника голови правління Товариства, тому його звільнення відповідає пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Також представник зазначає, що в штатному розписі відсутня посада виконуючого обов`язки заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», а тому поновлення позивача на посаді неможливе.

15.06.2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзиви відповідачів в якій представник зазначає, що він не погоджується з обгрунтуванням позиції відповідачів, оскільки умовою припинення трудових відносин з позивачем є час настання певної події, а саме: обрання заступника голови правління в установленому законодавством порядку. Однак таке рішення Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не приймалось, тому відповідно відсутні підстави для розірвання в односторонньому порядку з позивачем трудових відносин саме на підставі ч.2 ст.36 КЗпП України були відсутні.

24.06.2021 року до суду надійшли заперечення представника акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на відповідь на відзив представника позивача, у запереченнях представник зазначає, що звільнення позивача відбувалось з дотриманням положень діючого трудового законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України в судовому засіданні заперечила прости задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Представники акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони та врахувавши їх процесуальні заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України).

Пункт 7 постанови пленуму Верховного суду України N 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснює, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Стаття 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» визначає, що управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Стаття 4 зазначеного Закону визначає, що суб`єктами управління об`єктами державної власності. Зокрема є: міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління).

Пункт 4 частини 1 статті 6 зазначеного Закону визначає, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань, зокрема, 4) призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних унітарних підприємств, у яких не утворено наглядову раду, установ, організацій та господарських структур, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, та в яких не утворено наглядову раду, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог.

Відповідно до пункту 2 розпорядження Кабінету міністрів України №954 від 09.10.2019 року «Деякі питання управління Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України об`єктами державної власності» повноваження з управління корпоративними правами держави передано Мінекономіки, зокрема щодо АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Як визначено пунктом 1.1 Статуту акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (в редакції від 18.11.2020 року), акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» засноване на державній власності та є приватним акціонерним товариством.

Засновником Товариства є держава в особі Кабінету міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами держави щодо Товариства здійснює Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (п.1.3 Статуту).

Єдиним акціонером Товариства є держава в особі Уповноваженого органу управління (п.6.1 Статуту).

Як передбачено пунктами 10.1, 10.2 та 10.5 Статуту, управління діяльністю Товариства здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається законодавством та цим статутом. Органами Товариства є: загальні збори, наглядова рада, правління, ревізійна комісія. Обрання та припинення повноважень посадових осіб органів Товариства здійснюється відповідно до цього Статуту.

Як встановлено судом, 24.06.2020 року ОСОБА_1 написав заяву на ім`я Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України Петрашка І.Р. та просив призначити його виконуючим обов`язки заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

На підставі зазначеної заяви, наказом №123-п від 26.06.2020 року Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України призначено ОСОБА_1 виконуючим обов`язки заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до обрання заступника голови правління в установленому законодавством порядку.

На підставі зазначеного наказу, наказом акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» №429-к від 26.06.2020 року ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з 26.06.2020 року.

Варто зазначити, що укладення строкового трудового договору можливе за погодженням сторін, без згоди працівника укладення такого договору є неможливим.

Отже, між позивачем та Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України було укладено строковий трудовий договір, строк якого закінчувався з моменту прийняття відповідного рішення уповноваженим органом управління. Позивач погодився із строковим трудовим договором, що підтверджується підписаною ним заявою.

Надавши згоду на призначення виконуючим обов`язки заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до обрання заступника голови правління в установленому законодавством порядку, ОСОБА_1 мав усвідомлювати, що він виконуватиме такі обов`язки тимчасово до вирішення питання призначення його заступником голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», а відтак може бути звільнений від їх виконання на підставі наказу уповноваженого органу управління державним підприємством.

Наказом №227-п від 22.12.2020 року Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України звільнено ОСОБА_1 - виконуючого обов`язки заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 24.12.2020 року, пункт 2 статті 36 КЗпП України.

На підставі зазначеного наказу, наказом акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» №949-к від 22.12.2020 року звільнено ОСОБА_1 виконуючого обов`язки заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у зв`язку із закінченням строку трудового договору (п.2 ст.36 КЗпП України) 24.12.2020 року.

Правове регулювання призначення працівника виконуючим обов`язки здійснюється на підставі КЗпП України, роз`яснень Держкомітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок оплати тимчасового замісництва» від 29 грудня 1965 року № 30/39 (у редакції від 11 грудня 1986 року), що діє в частині, яка не суперечить КЗпП України та іншим нормативно-правовим актам України.

За змістом зазначених норм у їх системному зв`язку призначення працівника виконуючим обов`язки на вакантну посаду, як правило, не допускається. Це можливо лише за посадою, на яку призначення здійснюється вищим органом управління.

Оскільки, між Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та ОСОБА_1 був укладений строковий трудовий договір, строк дії якого визначався настанням юридичного факту - обрання заступника голови правління в установленому законодавством порядку, а у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 не був призначений на посаду заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», тому його звільнення з урахуванням змісту наказу про призначення відповідає пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Також варто зауважити, що посада виконуючого обов`язки заступника голови правління у штатному розписі акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» відсутня, тому поновлення його на цій посаді у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді виконуючим обов`язки заступника голови правління акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», є необгрунтованим.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 310/2284/17, провадження № 61-3146св18.

Згідно з підпунктом 11 пункту 12.14 Статуту, до виключної компетенції наглядової ради належить обрання та припинення повноважень голови та членів правління.

У Товаристві, у разі відсутності наглядової ради, її повноваження здійснюються загальними зборами (п.12.16 Статуту).

Як зазначила представник Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, наглядова рада акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не утворена.

В судовому засіданні не було здобуто доказів на спростування зазначеного.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що звільнення позивача відбулось з дотриманням положень діючого законодавства, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 11, 12, 13, 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23 жовтня 2021 року

Суддя: Н.Г. Притула