ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2961/17
провадження № 2/753/3302/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О.,

секретарі судового засідання Москаленко А. П., Косолап Л. П., Кримчук Я. Р.,

учасники справи:

позивачі (відповідачі за зустрічним позовом) - 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 ,

представник позивачів - ОСОБА_4 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_5 ,

представник відповідача - ОСОБА_6 ,

третя особа - орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні дитини, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часу та місця спілкування з дитиною,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У лютому 2017 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , позивачі) звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі по тексту - ОСОБА_5 , відповідач) про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 та визначення способів їх участі у вихованні дитини.

Позов обґрунтований такими обставинами. 26.06.2007 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб, у якому народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29.09.2014 суд ухвалив рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Шлюб розірвано з тих підстав, що відповідач постійно застосовував психологічне та фізичне насильство у сім`ї по відношенню до дружини, що негативно впливало на розвиток дитини. Відповідач змінив замки у квартирі, позбавивши її житла, особистих речей, коштів і можливості бачити дитину, вжив усіх заходів, аби вона та син не мали можливості спілкуватися взагалі, змінивши місцезнаходження дитини на невідоме, вона неодноразово протягом декількох років зверталася за допомогою до органів внутрішніх справ, кримінальної міліції та служб у справах дітей. До розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 їх син постійно спілкувався з дідом та бабою з боку матеріОСОБА_2 та ОСОБА_3 , часто проводячи з ними кожне літо. Своїми навмисними діями відповідач усуває позивачів від участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідача дитина позбавлена любові матері, належного спілкування з рідними та нормального розвитку, позивачі просили (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог):

?зобов`язати відповідача не чинити перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною;

?визначити такі способи участі матері у вихованні дитини: друга та четверта п`ятниці кожного місяця, з 18-00 год. до 20-00 год.; кожна субота з 11-00 год. до 19-00 год.; у святкові дні - 1 січня, Різдво, 8 березня, Великдень, а також у день народження дитини, щорічно, щонайменше протягом трьох годин; п`ять днів взимку, п`ять днів восени та двадцять днів влітку (під час шкільних канікул) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю та узгодженням дат із батьком; необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку; у дні побачень з сином забирати його особисто з місця проживання та навчання, усі зустрічі проводити без присутності батька;

?визначити такі способи участі діда та баби у спілкуванні з онуком: спільне проживання на літніх канікулах (у серпні), щорічно, за адресою проживання діда та баби; необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку;

?зобов`язати відповідача за два дні до дня зустрічі позивачів з дитиною надавати їм точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання змін, повідомити про це позивачів особисто на наступний день з дня настання таких обставин;

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав та у липні 2018 р. пред`явив до ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зустрічний позов про визначення їм часу та місця спілкування з дитиною, який обґрунтував, зокрема, тим, що з червня 2014 р. мати сама перестала спілкуватися з сином, не бере участі у його житті, не цікавиться його успіхами, не вітає зі святами та з днем народження, не сплачує присуджені судом аліменти. З кінця 2017 р. мати чотири рази спілкувалась з сином у школі і кожного разу після такого спілкування син розповідав, що мати налаштовує його проти батька та випитує інформацію з метою використання її в судових процесах.

Що стосується батьків колишньої дружини, то вони мешкають у Кривому Розі і з онуком бачились і бачаться дуже рідко, до того ж позивач ОСОБА_2 є лежачим хворим, при цьому жодних перешкод у спілкуванні з онуком він не чинив і не чинить.

Вказуючи, що рішенням суду місце проживання дитини визначено з батьком та в суді розглядаються справа про позбавлення матері батьківських прав з підстав свідомого ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відповідач вважав вимоги первісного позову надуманими, необґрунтованими і такими, що спрямовані не на захист прав та інтересів, а виключно на створення перешкод правосуддю.

З урахування наведеного відповідач просив:

?визначити такі способи спілкування діда та баби з дитиною: кожної другої суботи місяця у м. Києві; за попередньою домовленістю з відповідачем один тиждень протягом літніх канікул за місцем проживання діда та баби;

?способом спілкування матері з дитиною визначити їх зустрічі в приміщенні Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в присутності ліцензованого дитячого психолога або батька кожної четвертої суботи місяця з 11-00 год. до 12-00 год. за умови згоди дитини та таке спілкування.

На виконання вимог частини 5 статті 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування за місцем проживання дитини в особі Печерської районної у м. Києві державної адміністрації надав висновок щодо розв`язання даного спору, відповідно до якого вважав за доцільне встановити позивачам час спілкування з дитиною у першу та третю суботу кожного місяця по 4 години, за домовленістю.

ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

Ухвалою від 03.04.2017 суд (під головуванням судді Парамонова М. Л.) відкрив провадження за позовом ОСОБА_1 та призначив справу до судового розгляду в судове засідання на 10.05.2017 (т. 1 а.с. 17).

У зв`язку із надходженням апеляційної скарги відповідача на ухвалу суду про відкриття провадження судове засідання не відбулося та 11.05.2017 справу передано до Апеляційного суду м. Києва (т. 1 а.с. 27-28, 32).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.06.2017 апеляційну скаргу відповідача відхилено, ухвалу про відкриття провадження у справі залишено без змін (т. 1 а.с. 47-48).

Після повернення справи до суду першої інстанції судове засідання призначене на 29.08.2017 (т. 1 а.с. 51).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2017 справу розподілено судді Леонтюк Л. К., якою призначено справу до розгляду на 28.11.2017 (т. 1 а.с. 53, 54).

28.11.2017 в судовому засіданні оголошено перерву до 24.01.2018 (т. 1 а.с. 156-158).

24.01.2018 в судовому засіданні представником відповідача заявлено відвід головуючому судді, у зв`язку з чим провадження у справі зупинено, а заяву про відвід передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку частини 1 статті 33 ЦПК України (т. 1 а. с. 193-196, 197-198, 199-202).

Ухвалою суду від 26.01.2018 у задоволенні заяви про відвід відмовлено (т. 1 а.с. 214-217).

Ухвалою від 30.01.2018 провадження в справі відновлено, справу призначено в підготовче засідання на 15.03.2018 (т. 1 а.с. 220. 221).

30.01.2018 від позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення до позову (т. 1 а.с. 225).

03.03.2018 від служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшло повідомлення про те, що розгляд питання щодо надання висновку про визначення участі у вихованні дитини включено до порядку денного комісії з питань захисту прав дитини на 22.03.2018 (т. 1 а. с. 227).

15.03.2018 у зв`язку з неявкою сторін підготовче засідання відкладене на 30.05.2018 (т. 1 а. с. 233, 234).

В підготовчому засіданні 30.05.2018 відмовлено у прийнятті та повернуто представнику позивачів заяву про зменшення позовних вимог та оголошено перерву до 12.07.2018 (т. 1 а. с. 240).

25.06.2018 до суду надійшла заява позивачів про зменшення позовних вимог, у якій спосіб спілкування з дитиною визначено іншим чином (т. 2 а. с. 3).

27.06.2018 від позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення (т. 2 а.с. 5-6).

11.07.2018 від відповідача надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часу та місця спілкування з дитиною, у якому відповідач визначив свої способи спілкування позивачів з дитиною (т. 2 а. с. 10-13).

11.07.2018 від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі до розгляду справи про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав (т. 2 а.с. 26-27).

11.07.2018 від відповідача надійшла заява про залучення до участі у справі як третіх осіб його батьків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та дружини ОСОБА_12 (т. 2 а.с. 28).

В підготовчому засіданні 12.07.2018 суд прийняв до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог та до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов, відмовив у задоволенні заяв про зупинення провадження у справі та про залучення третіх осіб та відклав підготовче засідання на 31.08.2018 (т. 2 а. с. 29-30, 32-33, 34-35, 36-37).

31.08.2018 у зв`язку з неявкою позивачів та їх представника підготовче засідання відкладене на 19.09.2018 (т. 2 а. с. 46).

03.09.2018 від позивача ОСОБА_1 та представника позивачів надійшов відзив на зустрічний позов та клопотання про розгляд справи за процедурою спрощеного провадження та без участі позивачів і їх представника (т. 2 а. с. 49, 53).

Ухвалами суду від 19.09.2018 відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні та призначено справу до розгляду по суті на 22.10.2018 (т. 2 а. с. 56-57, 58-61).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 справу розподілено судді Трусовій Т. О. (т. 2 а.с. 66).

Ухвалою суду від 12.10.2018 справу прийнято до провадження судді Трусової Т. О. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.01.2019 (т. 2 а. с. 67).

Судове засідання 23.01.2019, у яке з`явилися представники позивачів, відповідач та його представник, а також представник третьої особи, відкладене на 19.03.2019 для надання органом опіки та піклування передбаченого законом висновку щодо розв`язання спору (т. 2 а. с. 74-75).

06.02.2019 від служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист з повідомленням про те, що висновок щодо розв`язання спору між батьками щодо участі у вихованні дитини має надавати орган опіки та піклування за місцем проживання дитини. Зі слів батька та внаслідок обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , з`ясовано, що дитина не є мешканцем Дарницького району м. Києва, проживає за адресою АДРЕСА_2 . Враховуючи вищевикладене, просили з метою надання до суду відповідного висновку залучити як третю особу орган опіки та піклування за місцем проживання дитини (т. 2 а. с. 82).

Ухвалою суду від 19.03.2019 виключено з числа учасників справи службу у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації та залучено до участі у справі орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації для надання передбаченого статтею 19 СК України висновку щодо розв`язання спору та відкладено розгляд справи на 11.09.2019 (т. 2 а. с. 90-91).

Окрім того, протокольною ухвалою від 19.03.2019 сторін зобов`язано у семиденний строк надати до служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації копії позовних заяв з додатками та докази вручення направити до суду (т. 2 а. с. 88-89).

19.08.2019 від Печерської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист з повідомленням про неможливість розгляду питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та надання відповідного висновку за відсутності копії позовної заяви та усіх додатків. З урахуванням вищевикладеного просили направити копію ухвали про відкриття провадження, копію позову з усіма додатками (т. 2 а. с. 98-99).

В судовому засіданні 11.09.2019, у яке заявилися лише відповідач та його представник, суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про роз`єднання позовних вимог в різні провадження, зобов`язав позивачів у 14-денний термін особисто звернутися до органу опіки та піклування із заявою про призначення до розгляду питання та надання до суду висновку та відклав розгляд справи на 11.12.2019 (т. 2 а. с. 104).

Ухвалою від 11.12.2019 суд залишив без розгляду первісний та зустрічний позови з підстав, передбачених пунктом 9 частини 1 статті 257 ЦПК України (т. 2 а. с. 115-117).

Постановою Київського апеляційного суду від 11.03.2020 скасовано ухвалу про залишення позові без розгляду та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 2 а.с. 147-154).

Після повернення справи до суду першої інстанції судове засідання призначене на 14.09.2020 (т. 2 а.с. 156, 157, 158).

В судовому засіданні 14.09.2020 суд постановив ухвалу про витребування від органу опіки та піклування від Печерської районної в м. Києві державної адміністрації передбаченого законом висновку щодо розв`язання спору, повторно зобов`язав сторін у семиденний строк звернутися до органу опіки та піклування із заявами про призначення розгляду питання, яке є предметом спору, надати усі необхідні для цього документи, та відклав розгляд справи на 20.11.2020 (т. 2 а.с. 163, 164-166).

В судовому засіданні 20.11.2020 представники сторін надали докази щодо виконання вимог ухвали суду та у зв`язку з ненаданням органом опіки та піклування передбаченого законом висновку щодо розв`язання спору розгляд справи відкладено на 17.03.2021 (т. 2 а.с. 173-178).

09.12.2020 від органу опіки та піклування від Печерської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов передбачений законом висновок щодо розв`язання спору та заява про розгляд справи за відсутності його представника ( т. 2 а.с. 190-191, 193).

В судовому засіданні 17.03.2021 суд залишив без задоволення усне клопотання представника відповідача про направлення висновку органу піки та піклування на доопрацювання, заслухав вступні промови учасників справи та оголосив перерву до 12.04.2021 для виклику дитини (т. 2 а.с. 195).

22.03.2021 від представника позивачів надійшла заява про відшкодування відповідачем судових витрат позивачів (т. 2 а.с. 198-206).

В судовому засіданні 12.04.2021 суд у присутності представника органу опіки та піклування опитав малолітнього ОСОБА_13 , дослідив письмові докази та оголосив перерву в судовому засіданні до 17.05.2021 (т. 2 а.с. 209-210).

17.05.2021 від представників сторін надійшли заяви про завершення розгляду справи за їх відсутності.

Зважаючи на те, що справа перебуває в провадженні суду тривалий час, сторони надали заяви по суті справи і усі наявні у них докази та на обґрунтування своїх позицій у спірних правовідносинах проголосили перед судом свої вступні промови, було опитано дитину та досліджено письмові докази, суд визнав за можливе завершити розгляд справи за відсутності її учасників.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

26.06.2007 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_8 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2014 шлюб сторін розірвано.

Судом установлено, що шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинилися ще до розірвання шлюбу, влітку 2014 р., і з того часу дитина постійно проживає з батьком.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2015 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 30.10.2014, і до досягнення дитиною повноліття (т. 2 а.с. 15).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.11.2015 визначено місце проживання ОСОБА_13 разом з батьком ОСОБА_5 .

Згідно з відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва місце проживання відповідача та дитини зареєстроване у квартирі АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 84, 85), проте з 2017 р. вони фактично проживають в іншому житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 .

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 відповідач створив нову сім`ю, у якій у нього народилося двоє дітей.

На підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2015, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.03.2016, ОСОБА_1 визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_3 та виселено з даної квартири (т. 1 а.с. 88, 89-90).

На даний час ОСОБА_1 проживає разом з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у АДРЕСА_5 .

Позивачі стверджують, що відповідач чинить їм перешкоди у спілкуванні з дитиною, проте належних фактів і обґрунтувань на підтвердження своєї позиції ними не наведено, особисто в судове засідання позивачі жодного разу не з`являлися, а їх представник не зміг пояснити суду, з якого часу існують такі перешкоди, у чому саме вони полягають, та чи намагалися ОСОБА_1 та її батько впродовж останніх кількох роківзустрітися з дитиною, та які дії ними вчинялися для реалізації своїх прав на особисту участь у вихованні дитини.

Факти численних звернень ОСОБА_1 до поліції та Служби у справах дітей з приводу порушення її батьківських прав дійсно мали місце (т. 1 а.с. 61-76), проте ураховуючи, що ці події відбувались у червні-серпні 2014 р., а даний позов надійшов до суду лише у лютому 2017 р., вони не є достатніми доказами обставин, які відносяться до предмету доказування у даній справі.

Наявні в матеріалах справи заява ОСОБА_1 до директора школи про надання їй можливості зустрітися з сином, її лист відповідачу з пропозицією вирішити в позасудовому порядку спосіб участі кожного з них у вихованні дитини та заява до служби у справах дітей про вжиття невідкладних заходів щодо усунення порушення її батьківських прав були надіслані вже після звернення до суду з даним позовом (т. 1 а.с. 76, 78, 79), а відтак не можуть бути прийняті судом до уваги як докази обставин, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог.

Як убачається зі змісту довідок та характеристик, наданих Дошкільним навчальним закладом № 378, Спеціалізованою школою № 89, де ОСОБА_8 навчається з 1 класу, керівником курсів англійської мови для дітей, КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Печерського району м. Києва» та стоматологічною клінікою, датованих 2015-2017 роками, за вказаний період мати жодного разу у дитячому садку, навчальних та медичних закладах не з`являлася, навчанням та здоров`ям сина не цікавилась (т. 1 а.с. 133-143).

Згідно з даними висновку за результатами психологічного обстеження дитини спілкування ОСОБА_8 з матір`ю відновилося у листопаді 2017 р. (т. 2 а.с. 23-25).

Як установив суд, ОСОБА_1 кілька разів зустрічалась з дитиною у школі, при цьому на існування будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною представник позивачів не посилався.

Проте через деякий час особисте спілкування між матір`ю та сином припинилось, сторони не змогли пояснити суду, що послугувало причиною припинення їх зустрічей.

Водночас судом установлено, що на даний час ОСОБА_1 мешкає у м. Кривий Ріг, хворіє на онкологічне захворювання та протягом останніх кількох років до Києва не приїжджала і не намагалася зустрітися з сином.

Щодо баби дитини ОСОБА_3 , то сторони визнали, що приблизно два роки назад вона приїжджала до Києва та бачилась з онуком, також вона періодично йому телефонує та надсилає подарунки на свята. Цю обставину підтвердив в суді і ОСОБА_8 .

З пояснень відповідача вбачається, що дід ОСОБА_2 є тяжко хворою людиною, обмежений у пересуванні і ніколи не проявляв ініціативи побачити онука, що представником позивачів не спростовано.

З метою з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, та думки дитини щодо спілкування з матір`ю, дідом та бабою, суд опитав ОСОБА_8 в судовому засіданні. Опитування дитини було проведене з участю представника органу опіки та піклування, за відсутності інших учасників справи, з метою виключення будь-якого їх впливу на дитину.

В суді ОСОБА_8 пояснив, що мешкає з батьком, його новою дружиною, братиком і сестричкою, вони його люблять, як і він їх, також він часто спілкується з бабою та дідом з боку батька та у вільний від занять час буває у їх приватному будинку. З мамою останній раз зустрічався у школі, коли ходив до третього класу, обставин спільного проживання з батьком та мамою майже не пам`ятає. Мама знає номер його мобільного телефону, проте телефонує рідко, останні два роки вона навіть не вітала його з днем народження. Він телефонує мамі на свята, однак вона не завжди піднімає слухавку. Якось мама просила його приїхати до неї у Кривий Ріг, однак він повідомив їй, що згоден зустрітися лише в присутності тата.

Як заявив ОСОБА_8 ,батько ніколи не забороняв і не забороняє йому спілкуватися з мамою, він також не проти зустрічей з нею навіть без присутності батька, але на його думку мати сама не має великого бажання з ним зустрічатись.

З приводу спілкування з бабою та дідом (позивачами по справі) хлопчик повідомив, що останній раз їздив до них ще до розлучення батьків, але з бабою ОСОБА_14 бачився у Києві минулого року.

IV. Мотивувальна частина.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено нормами Сімейного кодексу України.

Згідно частини 2 статті 1 цього Кодексу регулювання сімейних відносин здійснюється з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

За положеннями статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За приписами статті 150 цього Кодексу батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов`язані поважати дитину.

Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до положень статті 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Отже законодавством України закріплено право позивачів як матері, діда та баби малолітнього ОСОБА_13 на спілкування з ним та право брати участь у їх вихованні.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень (зокрема, у справах «Хокканен проти Фінляндії», «Фуска проти Румунії») наголосив, що при визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, та забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до положень частини другої статті 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За приписами статті 263Сімейного кодексу України спір щодо участі баби, діда… у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Факти вчинення позивачам перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідач заперечує, достатніх доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надано, а відтак вимоги позову в цій частині суд визнає недоведеними та відмовляє у їх задоволенні.

Водночас за обставинами справи установлено, щоміж колишнім подружжям існує тривалий особистісний конфлікт, який призвів до розірвання їх шлюбу, у зв`язку з чим відповідач негативно налаштований щодо спілкування дитини з матір`ю без його присутності або присутності дитячого психолога.

З огляду на те, що на даний час відповідач проживає з своїми батьками в іншому місті, є очевидним, що участь останніх у вихованні онука також утруднена.

Отже з огляду на те, що конфліктні відносини між колишнім подружжям перешкоджають їм дійти згоди у питанні участі матері, діда та баби у вихованні дитини, наявні підстави для визначення способів такої участі в судовому порядку, тим більше, що сам відповідач просить встановити графік спілкування позивачів з дитиною.

Відповідач, заперечуючи проти вимог первісного позову, посилається на недостойну поведінку його колишньої дружини у шлюбі, невиконання нею рішення суду про стягнення аліментів та відсутність з її боку належного інтересу до дитини протягом усього часу перебування даної справи на розгляді в суді, проте вказані обставини не свідчать про неможливість виконання позивачем материнських обов`язків і не можуть бути підставою для обмеження її участі у вихованні дитини у запропонований відповідачем спосіб.

Переконливих аргументів на підтвердження доводів зустрічного позову про те, що регулярне спілкування з матір`ю становить небезпеку для дитини чи будь-яким чином може зашкодити її інтересам, відповідач не навів і доказів існування таких обставин не надав.

Натомість за результатами бесіди з ОСОБА_8 суд дійшов до переконання, що незважаючи на його образу на матір за її поведінку, оцінка якої в значній мірі сформована під впливом дорослих, зокрема, батька, він любить матір і хоче налагодити їх відносини.

Про бажання дитини спілкуватися з матір`ю, дідом та бабою ОСОБА_8 повідомляв і на засіданні комісії з питань захисту прав дитини.

Наведене означає, що регулярне спілкування матері з дитиною не лише не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини, а і буде сприяти цьому, оскільки дитині потрібна любов і увага обох батьків, а усунення матері від виховання сина може негативно вплинути на його розвиток як особистості, статево-рольову ідентифікацію та подальші стосунки з представниками протилежної статі.

З пояснень представника третьої особи в судовому засіданні вбачається, що рекомендація органу опіки та піклування обмежити участь позивачів у вихованні дитини періодичними побаченнями двічі на місяць та ще і за домовленістю з відповідачем пов`язана з відсутністю акту обстеження житлово-побутових умов проживання позивачів.

Такий доказ не було надано і суду, проте вказана обставина не має істотного значення для вирішення справи, оскільки зі змісту зустрічного позову вбачається, що відповідач не заперечує проти відвідування дитиною місця проживання діда та баби, тобто не оспорює наявність у позивачів нормальних умови для перебування, виховання та розвитку дитини.

Зважаючи на викладене, керуючисьпринципом рівності прав батьків щодо дитини, який є визначальним принципом регулювання особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей, суд вбачає підстави для встановлення іншого, відмінного від запропонованих сторонами та органом опіки та піклування, графіку участі позивачів у вихованні дитини.

Відповідно до цього графіку суд надає матері можливість необмежено спілкуватися з дитиною будь-якими засобами зв`язку, особисто зустрічатись з дитиною за місцем її проживання (у м. Києві) у другу та четверту п`ятниці кожного місяця протягом двох годин (з 18-00 год. до 20-00 год.) та щосуботи протягом п`яти годин (з 14-00 год. до 19-00 год.), а також щороку на свята - 01 січня, 07 січня, 08 березня, на Великдень і у день народження дитини - протягом трьох годин, за домовленістю між батьками.

З огляду на складний характер відносин між батьками, конфлікт, відсутність діалогу та міжособистісні непорозуміння, доцільним, безпечним та корисним буде окреме перебування дитини з батьком та матір`ю, а відтак особисті зустрічі матері з дитиною повинні відбуватися без присутності батька.

Також суд вважає за необхідне надати матері можливість більш тривалого спілкування з дитиною та спільного відпочинку під час шкільних канікул - протягом п`яти днів під час зимових і весняних канікул, та протягом 20 днів під час літніх канікул, за домовленістю між батьками.

Водночас при ухваленні рішення суд ураховує, що тривала перерва у спілкуванні призвела до зниження емоційного зв`язку дитини з матір`ю, а тому на даному етапі їх тривале спілкування і ночівля ОСОБА_8 в житловому приміщенні матері може негативно вплинути на його психологічний стан.

За таких обставин суд вбачає підстави для встановлення перехідного періоду, метою якого є налагодження контакту між матір`ю та дитиною.

Відповідно до цього графіку упродовж перших чотирьох місяців від дня набрання рішенням законної сили зустрічі матері з дитиною мають відбуватися кожної другої та четвертої п`ятниці кожного місяця протягом двох годин (з 18-00 год. до 20-00 год.) та щосуботи протягом п`яти годин (з 14-00 год. до 19-00 год.) за місцем проживання дитини, без ночівлі в житловому приміщенні матері.

На думку суду такий графік цілком відповідає інтересам дитини, оскільки при регулярних зустрічах впродовж чотирьох місяців дитина подолає емоційне відчуження і погодиться на більш тривале перебування з матір`ю в подальшому.

З метою запобігання залученню дитини до конфлікту між батьками та їх недобросовісної поведінки суд вбачає підстави для зобов`язання відповідача не допускати у присутності дитини негативних розмов про матір, надавати матері на її вимогу інформацію про місцезнаходження дитини та не пізніше, ніж за два дні до зустрічі з дитиною, повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку спілкування з дитиною.

В свою чергу матір суд зобов`язує не допускати негативних розмов про батька та надавати останньому на його вимогу інформацію про місцезнаходження дитини.

При визначенні способів участі діда та баби у вихованні онука, суд ураховує, що вік і стан здоров`я позивачів та проживання їх і дитини в різних населених пунктах, значно віддалених один від одного, є істотною перешкодою для їх особистого спілкування впродовж навчального року.

До того ж самі дід та баба не заявили вимог щодо надання їм можливості регулярно зустрічатись з онуком, а тому суд погоджується із запропонованим відповідачем графіком, відповідно до якого дід та баба матимуть можливість особисто спілкуватись з онуком за місцем свого проживання протягом тижня під час літніх канікул, за домовленістю з батьком.

Окрім того суд надає діду та бабі можливість необмежено спілкуватися з онуком будь-якими засобами зв`язку.

Всупереч доводам відповідача надання позивачам можливості необмежено спілкуватися з дитиною засобами зв`язку не означає зобов`язання дитини спілкуватися з матір`ю, дідом та бабою в будь-який момент, незважаючи на режим дня та навчання, проте така можливість є важливою гарантією підтримання між ними особистих стосунків.

За внутрішнім переконанням суду, що базується на оцінці аргументів і доводів сторін та сукупності досліджених доказів, таке рішення відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визначити способи участі матері ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наступним графіком:

?II та ІV п`ятниця кожного місяця - з 18-00 год. до 20-00 год., у м. Києві без присутності батька;

?щосуботи - з 14-00 год. до 19-00 год., у м. Києві без присутності батька;

?щороку 01 січня, 07 січня, 08 березня, на Великдень та у день народження дитини - протягом 3-х годин за домовленістю з батьком у м. Києві;

?під час зимових і весняних канікул - протягом п`яти днів за домовленістю з батьком за місцем проживання матері;

?спільний відпочинок під час літніх канікул - протягом двадцяти днів за домовленістю з батьком за місцем проживання матері або у місцях відпочинку;

?необмежене спілкування з дитиною будь-якими засобами зв`язку - телефонного, поштового, електронного тощо.

Зобов`язати ОСОБА_5 не допускати у присутності дитини негативних розмов про матір, надавати ОСОБА_1 на її вимогу інформацію про місцезнаходження дитини та не пізніше, ніж за два дні до зустрічі з дитиною, повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку спілкування з дитиною.

Зобов`язати ОСОБА_1 під час спілкування з дитиною не допускати негативних розмов про батька та надавати ОСОБА_5 на його вимогу інформацію про місцезнаходження дитини.

Впродовж перших чотирьох місяців від дня набрання рішенням законної сили зустрічі матері ОСОБА_1 з сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проводити II та ІV п`ятниця кожного місяця з 18-00 год. до 20-00 год. та кожну суботу з 14-00 год. до 19-00 год. без відвідування місця проживання матері.

Визначити способи участі діда ОСОБА_2 та баби ОСОБА_3 у спілкуванні з онуком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наступним графіком:

?особисте спілкування під час літніх канікул - протягом семи днів за попередньою домовленістю з батьком за місцем проживання діда та баби;

?необмежене спілкування з онуком будь-якими засобами зв`язку - телефонного, поштового, електронного тощо.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: