У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2094/21

Номер провадження 4-с/184/4/21

04 листопада 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

розглянувши у м. Покров цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича, стягувач у виконавчому провадженні АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» «щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.08.2020р. виконавче провадження 60944657, на дії та бездіяльності приватного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії», -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду з даною скаргою та просить визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця Теличко Віктора Анатолійовича про стягнення на заробітну платну, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.08.2020 року у виконавчому провадженні №60944657, якою постановлено стягнути з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в сумі 33953,70 грн.; визнати незаконною бездіяльність приватного виконавця Теличко Віктора Анатолійовича, яка полягає у не зупинені останнім вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №60944657, починаючи з 13.03.2020 року - дати початку виконання ним бойових завдань військової служби в бойовій обстановці, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; зобов`язати приватного виконавця Теличко Віктора Анатолійовича вчинити певні дії, а саме, прийняти постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №60944657 та невідкладно направити її на адресу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 (з приміткою для фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 ), посилаючись на наступні обставини.

Постановою приватного виконавця Теличко Віктора Анатолійовича про стягнення на заробітну платну, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.08.2020 року у виконавчому провадженні №60944657 постановлено стягнути з нього (боржника у вищевказаному виконавчому провадженні) на користь АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у сумі 33953,70 грн. (у тому числі суму за постановами про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та основної суми - винагороду приватного виконавця в розмірі 3654,43 грн.).

Вважає вищевказану постанову приватного виконавця незаконною, враховуючи нижченаведене.

Починаючи з 13.03.2020р. він брав участь у здійснені заходів із забезпечення національної оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Військовою частиною, в якій він зарахований для проходження військової служби, оскаржувану постанову отримано 20.08.2020 року - у той час, коли він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Тобто, приватним виконавцем було незаконно продовжено вчинення виконавчих дій - винесено та направлено для виконання оскаржувану постанову у той період, коли він брав участь у виконанні бойових завдань із національної оборони, що прямо суперечить положенням ст.34 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскаржувана постанова винесена в умовах та у час, коли приватний виконавець не мав права її виносити, а отже, є незаконної, такою, яка підлягає скасуванню.

Про порушення його прав він дізнався після отримання 05.10.2021р. довідки від 30.09.2021р. №3366, яка містить інформацію про здійснені утримання із його грошового забезпечення грошових коштів на виконання оскаржуваної постанови. Скарга подається 13.10.2021 року - у межах встановленого строку оскарження (на шостий робочий день з дня, коли йому стало відомо про порушення його прав).

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої скаргу підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності.

В судове засідання приватний виконавець Теличко В.А. не з`явився, надав відзив на скаргу, в якій просить в задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, розглянути скаргу у його відсутності.

В судове засідання представник стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Жовтяк О.В. не з`явилась, надала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, просить відмовити в повному обсязі в задоволенні скарги ОСОБА_1 , вважає дії приватного виконавця Теличко В.А. законними та спрямованими на виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, зважаючи на наступне.
Згідно з ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п.11 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п. 9.3 постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 року №9 та п. 14 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року №6 - виконання судових рішень є завершальною та невід`ємною частиною судового процесу, тому суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, а відповідна скарга не підлягає оплаті судовим збором.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 ст. 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. перебуває виконавче провадження №60944657 з примусового виконання виконавчого листа Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області №189/1153/19, виданого 12.11.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в розмірі 30299,27 грн.

04.01.2020 року приватним виконавцем Теличко В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60944657, яка 08.01.2020 року рекомендованою кореспонденцією була відправлена боржнику ОСОБА_2 на адресу, зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 . Також приватним виконавцем Теличко В.А. було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, постанову про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника у відповідності до заяви стягувача АТ КБ «Приватбанк», в якій останнім зазначено про необхідність накладення арешту на все майно боржника в межах суми стягнення одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. Також винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням. Постанова про арешт коштів містила пряме посилання банківським установам про те, що необхідно «накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: всі рахунки боржника та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику».

Судом встановлено, що 31.01.2020 року на адресу приватного виконавця надійшла електронна відповідь від ІС ДП "HAJC", в якій зазначено, що за боржником ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль марки ГАЗ, модель 2705-222, категорія вантажний, 2002 р.в., VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , колір червоний, того ж дня приватним виконавцем винесено постанову про арешт та розшук вищевказаного майна. Також приватним виконавцем було скеровано ряд запитів до фінансових установ.

06.08.2020 року приватним виконавцем зроблено електронний запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи. ПФУ надано відповідь, відповідно до якої ОСОБА_1 працює у військовій частині № НОМЕР_1 .

10.08.2020 року приватним виконавцем винесено на підставі відповіді від ПФУ постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка того ж дня скерована до військової частини НОМЕР_1 для належного виконання.

21.05.2021 року на підставі п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем було складено акт, яким встановлено, що транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. Того ж дня оригінал виконавчого листа з відміткою про не виконання разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу було направлено АТ КБ «Приватбанк» за вих. №2679. Боржника ОСОБА_1 також було повідомлено про повернення виконавчого документа стягувачу шляхом направлення на адресу - АДРЕСА_2 копії постанови за вих. №2679.

В період з 10.08.2020 року по 21.05.2020 року на депозитний рахунок приватного виконавця військовою частиною № НОМЕР_1 кошти, які б утримувались із доходів ОСОБА_1 відповідно до постанови про звернення стягнення на доходи боржника, не надходили.

29.06.2021 року на депозитний рахунок Приватного виконавця Теличка В.А. від військової частини № НОМЕР_1 надійшли кошти в розмірі 2381,58 грн., що утримані із доходу ОСОБА_1 . Того ж дня на адресу боржника був направлений запит за вих. №3797 стосовно надання повних реквізитів для зарахування коштів виконавчого провадження. Також в той же день на адресу АТ КБ Приватбанк було направлено листа про повторне пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання у зв`язку із надходженням на депозитний рахунок ПВ коштів за виконавчим документом, який попередньо був повернутий на адресу стягувача без виконання.

В період з 29.06.2021 року по 14.07.2021 року ані від боржника, ані від стягувача будь-якої інформації не надходило.

14.07.2021 року на депозитний рахунок Приватного виконавця Теличка В.А. від військової частини № НОМЕР_1 надійшли кошти в розмірі 2381,58 грн., що утримані із доходу ОСОБА_1 .

В період з 14.07.2021 року по 12.10.2021 року ані від боржника, ані від стягувача будь-якої інформації не надходило.

12.10.2021 року на депозитний рахунок Приватного виконавця Теличка В.А. від військової частини № НОМЕР_1 надійшли кошти в розмірі 2406,50 грн., що утримані з доходу ОСОБА_1

20.10.2021 року на адресу ОСОБА_1 вдруге за вих. №7064 (трекінг відправлення 151) направлено запит приватного виконавця, в якому він просить терміново надати до приватного виконавця Теличка В.А. повні реквізити для зарахування коштів виконавчого провадження. В даному запиті ним також попереджено ОСОБА_1 про те, що у разі не надання повних реквізитів для повернення коштів, вищевказані кошти виконавчого провадження будуть перераховані через рік до державного бюджету України.

22.10.2021 року на адресу ВЧ НОМЕР_1 направлено вимогу про повернення без подальшого виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що винесена приватним виконавцем Теличко В.А. по виконавчому провадженню ВП №60944657 від 10.08.2020 року відносно боржника ОСОБА_1 .

Станом на 23.10.2021 року на депозитному рахунку приватного виконавця знаходиться сума в загальному розмірі 7169,66 грн., яка стягнута із доходів ОСОБА_1 та перерахована ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Аналогічне право сторони виконавчого провадження визначено ст.447 ЦПК України, відповідно до якої сторона виконавчого провадження має право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи.

Ст.451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) неправомірними і зобов`язує державного виконавця усунути порушення.

Відповідно до ст.ст.448, 449 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її права.

Згідно ст.ст. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно п.7 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону №1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно ч.2 ст.52 Закону №1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.59 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п.10 ч.1 ст.34 цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.59 Закону №1404-VII1 підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і не резидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведеного вбачається, що під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому ст.48 Закону №1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 Закону №1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч.4 ст.59 Закону №1404-VIII.

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу, що вбачається з висновків Верховного Суду України у постановах від 24.06.2015 року у справі №6-535цс15 та Верховного Суду у постанові від 03.02.2021 року по справі №756/1927/16-ц.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. від 04.01.2020 року про накладення арешту на кошти боржника визначається банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику.

У своїй скарзі скаржник посилається на статтю 34 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником військової служби або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби в бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях».

Частина 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 був обізнаний про наявність виконавчого провадження, але ні на момент винесення постанови (про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника 10.08.2020 року), ні станом на сьогодні 23.10.2021 року, позивачем ОСОБА_1 не було повідомлено (ні письмово, ні усно) приватного виконавця про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, що передбачено вимогами ч. 4 ст. 19 3акону України «Про виконавче провадження», згідно довідки, яка міститься в додатках до скарги боржник розпочав брати участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях 13.03.2020 року.

П. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст.447, 453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича, стягувач у виконавчому провадженні АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» «щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.08.2020р. виконавче провадження 60944657, на дії та бездіяльності приватного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії» відмовити за безпідставністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш