Справа № 740/4042/21
Провадження № 2/740/1161/21
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство Паритет-К» (далі - ТОВ «ВКП Паритет-К») про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.07.2021 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 116-К від 09.07.2021 про звільнення його з роботи за прогули без поважних причин за пунктом 4 статті 40 Кодексу законів про працю України, поновити його на посаді майстра заготівельної дільниці ТОВ «ВКП Паритет-К» з 09 липня 2021 року, стягнути з ТОВ «ВКП Паритет-К» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 3088,82 грн.

В обгрунтовання позовних вимог зазначає, що він працював у ТОВ «ВКП Паритет-К» на посаді майстра заготівельної дільниці.

Наказом ТОВ «ВКП Паритет-К» №116-К від 09.07.2021 його звільнено з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП у зв`язку з прогулами без поважних причин, який вважає незаконним.

На час звільнення він проходив і проходить на даний час вiйськову службу у Збройних Силах України за контрактом, а тому на нього повністю розповсюджуються гарантії, передбачені статтею 119 КЗпП України.

Оскільки він проходить вiйськову службу за контрактом, що відомо відповідачу, відсутність його на робочому місці не є прогулом.

Його середньоденна заробітна плата перед укладенням контракту про проходження військової служби в 2018 році становила 441,26 грн. На день складення позовної заяви з усуненням недоліків, зазначених в ухвалі про її залишенян без руху, 19 липня 2021 року вимушений прогул становив 7 робочих днів, а тому заборгованість відповідача по сплаті середньомісячного заробітку за період з 09.07.2021 по 19.07.2021 становила 3088,82 грн.

Ухвалою від 15.07.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 21.07.2021, після усунення недоліків позовної заяви, провадження в справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено 17.09.2021, яке відкладено у зв"язку із неявкою відповідача на 03.11.2021.

Представник відповідача - ТОВ «ВКП Паритет-К» в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином засобами поштового зв`язку за адресою місцезнаходження.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності та його представника, уточнений розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на 03.11.2021, письмову заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання після ухвалення рішення суду доказів на підтвердження витрат, понесених у зв"язку з розглядом справи.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що від позивача заперечень проти такого вирішення справи не надходило.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 18.06.2012 працював майстром заготівельної дільниці ТОВ «ВКП Паритет-К».

02.07.2018 між Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов"язки командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового сержантського та старшинського складу строком три роки (а.с.12-13).

Заявою від 25.06.2021, адресованою директору ТОВ «ВКП Паритет-К» позивач ОСОБА_1 з посиланням на положення ч. 3 ст. 119 КЗпП України просив зберегти за ним місце роботи, посаду та середній заробіток під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення та зобов`язувався надати копію нового контрактупро проходження військової служби у Збройних Силах України (а.с.7).

02.07.2021 між Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов"язки командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 повторно укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового сержантського та старшинського складу строком три роки (а.с.14-15).

09.07.2021 наказом директора ТОВ «ВКП Паритет-К» № 116-К "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено з посади майстра заготівельної дільниці виробничого департаменту з 09.07.2021 за прогули без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпП України). Підстава: наказ директора ТОВ «ВКП Паритет-К» від 08.07.2021 № 57 "Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_1 ".

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За приписами пункту 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом зокрема у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин, наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9, зі змінами та доповненнями "Про практику розгляду судами трудових спорів").

Крім того, згідно пункту 22 Постанови № 9 від 06.11.1992 року, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 4 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Верховний Суд у постанові від 08 травня 2019 року у справі №489/1609/17 вказав, що для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника.

Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі.

Оскільки звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення, то при розірванні трудового договору необхідно враховувати правила, передбачені для накладення дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявились в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом (якому надано право прийняття на роботу) безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

За змістом статті 119 КЗпП України (в редакції на час звільнення 09.07.2021) на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Гарантії, визначені у частині третій цієї статті, зберігаються за працівниками, які під час проходження військової служби отримали поранення (інші ушкодження здоров`я) та перебувають на лікуванні у медичних закладах, а також потрапили у полон або визнані безвісно відсутніми, на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після їх звільнення з військової служби у разі закінчення ними лікування в медичних закладах незалежно від строку лікування, повернення з полону, появи їх після визнання безвісно відсутніми або до дня оголошення судом їх померлими.

Наразі в Україні триває дія особливого періоду, введеного Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію". Президентом України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймалось (див. постанови Верховного Суду від 14.02.2018 в справі № 131 /1449/16-ц, від 14.02.2018 в справі № 727/2187/16-ц, від 20.02.2018 у справі № 640/4439/16-ц, від 21.02.2018 у справі № 211/1546/16-ц, від 25.04.2018 у справі №205/1993/17, від 10.10.2018 у справі № 369/14205/17-ц, від 04.02.2019 у справі №426/11214/17, від 12.09.2019 у справі № 537/430/18, від 04.02.2019 у справі №426/11214/17).

Таким чином, судом встановлено, що на час винесення відповідачем оспорюваного наказу про звільнення від 09.07.2021 ОСОБА_1 перебував на військовій службі за контрактом в особливий період, тому у відповідача з урахуванням закріплених у ч. 3 ст. 119 КЗпП України гарнтій не було законних підстав для звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Беручи до уваги викладені обставини, оспорюваний позивачем наказ від 09.07.2021 №116-К є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та вимог КЗпП України, оскільки, позивачем доведено, що його звільнення відбулося з порушенням чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення позивача на посаді, з якої його було звільнено 09.07.2021.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік (ч.2 ст.235 КЗпП України).

Виходячи з цього, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середньоденний заробіток позивача перед укладенням контракту про проходження військової служби від 02.07.2018 становив 441,26 грн., що підтверджується довідкою №77 від 20.04.2021, виданої ТОВ «ВКП Паритет-К» відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.

За таких обставин суд погоджується з уточненим розрахунком позивача і вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.07.2021 до дати винесення судового рішення 03.11.2021 (день поновлення на роботі позивача), який становить 35 742 грн 06 коп. (сума визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів), виходячи з розрахунку 81 (робочий день) х 441,26 грн (середньоденна заробітна плата).

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.47, 115-117, 141, 263-265, 274, 279, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство Паритет-К» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ директора товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство Паритет-К» № 116-К від 09.07.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 », яким звільнено ОСОБА_1 , майстра заготівельної дільниці виробничого департаменту, 09 липня 2021 року за прогули без поважних причин за пунктом 4 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді майстра заготівельної дільниці виробничого департаменту товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство Паритет-К» з 09 липня 2021 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство Паритет-К», , адреса: 04123, м.Київ, вул.Світлицького, 35, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 липня 2021 року по 03 листопада 2021 року в розмірі 35 742 (тридцять п`ять тисяч cімсот сорок дві) грн 06 коп. (сума зазначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство Паритет-К» 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн судових витрат на користь держави.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.М. Карпусь