Справа № 510/1244/21
Провадження № 2/510/1255/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачки позовні вимоги визнали, відзивів на позов не надали, просили розглянути справу у їхню відсутність.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копія свідоцтва про народження відповідачки; копія свідоцтва про народження позивача; копія заповіту від 04.09.1992р., оформленого на ім`я ОСОБА_4 ; копія заяви ОСОБА_2 від 18.11.2020р.; довідка Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 20.07.2018р. про склад сім`ї ОСОБА_5 на день його смерті; довідка виконкому Ренійської міської ради від 23.03.2021р. про склад сім`ї ОСОБА_4 на день його смерті; копія довідки Орлівської сільради від 19.08.1993р. про належність житлового будинку ОСОБА_5 ; копія довідки Орлівської сільради від 11.08.2020р. про належність житлового будинку ОСОБА_4 ; копія державного акту серії ЯИ № 948133 від 05.05.2010р. на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); копія державного акту серії ОД №008489 від 19.01.2005р. на право власності на земельну ділянку земельні ділянки загальною площею 2,15 га, розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія державного акту серії ЯИ №948132 від 05.05.2010р. на право власності на земельну ділянку площею 0,1682 га, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для ведення особистого селянського господарства; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10.05.2018р.; копія технічного паспорту від 05.04.2021р. на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія технічного паспорту від 05.04.2021р. на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія домової книги на житловий будинок АДРЕСА_1 ; копії витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок; копія звіту від 21.04.2021р. про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку АДРЕСА_1 ; копія звіту від 21.04.2021р. про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку АДРЕСА_1 ; копія заяви ОСОБА_7 від 30.10.2020р.; відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 17.09.2021р.; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 16.09.2021р. (спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалась); відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 23.10.2021р.; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 22.10.2021р. (спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалась; копії постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.04.2021р. та від 12.09.2021р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються дітьми ОСОБА_4 . Сам ОСОБА_4 за своє життя був призначений спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_5 на підставі даних погосподарської книги №12 виконкому Орлівської сільради Ренійського району Одеської області належав житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

На випадок смерті ОСОБА_5 розпорядився належним йому майном, 04.09.1992р. оформив заповіт на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори не звернувся, проте він прийняв спадщину на житловий будинок в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час), оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, поніс витрати на поховання, виконав поминальні обряди. Згідно довідки виконкому Орлівської сільради Ренійського району від 19.08.1993р. ОСОБА_4 на час видачі довідки мешкав у будинку ОСОБА_5 , доглядав за ним, обробляв земельну ділянки та сплачував належні платежі за його утримання. Таким чином, ОСОБА_4 став належати на праві власності даний житловий будинок.

За життя ОСОБА_4 на праві власності належало наступне майно:

житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 (на підставі даних погосподарської книги № 5 виконкому Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області);

земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована по АДРЕСА_1 , виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно державного акту серії ЯИ № 948133 від 05.05.2010р. на право власності на земельну ділянку;

земельна ділянка площею 0,1682 га, розташована по АДРЕСА_1 , виділена для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту серії ЯИ №948132 від 05.05.2010р. на право власності на земельну ділянку;

земельні ділянки загальною площею 2,15 га, розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ОД №008489 від 19.01.2005р. на право власності на земельну ділянку;

Ѕ частина земельних ділянок загальною площею 2,87 га, розташованих на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ЯБ № 905467 від 22.01.2007р. на право власності на земельну ділянку (рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10.05.2018р. у справі №510/2070/17).

Також ОСОБА_4 належав і житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , який був ним успадкований після смерті ОСОБА_5 , однак не оформлений в установленому законом порядку.

На випадок смерті ОСОБА_4 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ані позивач, ані відповідачки (як діти померлого та спадкоємці першої черги за законом) після смерті ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулися. Незважаючи на це, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України.

Так, останні роки перед смертю ОСОБА_4 позивач мешкав разом із ним, доглядав за батьком, як син. Відповідачки у справі на спадщину не претендують, не заперечують, щоб спадщину оформив позивач.

У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказані житлові будинки та оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки, про що 09.04.2021р. та 12.09.2021р. нотаріусом були винесені відповідні постанови.

Необхідні нотаріусу документи позивач надати не може у зв`язку із тим, що на час смерті ОСОБА_5 та його батька житлові будинки не були зареєстровані у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки були загублені, після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримати свідоцтва про право власності на належні їм спадкові будинки неможливо, дублікати держактів на земельні ділянки також.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.

На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість та земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину за законом після смерті свого батька в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачки на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець ОСОБА_5 помер у 1993р., спадкові відносини виникли у той час, то підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963р.

Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_5 за прийняттям спадщини в установлений законом строк ніхто не звертався, однак, ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом, прийняв її фактично, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом . Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини ОСОБА_4 не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку ОСОБА_4 прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, мешкання у спадковому будинку, догляд за його збереженням, проведення ремонту, сплата за користування комунальними послугами та ін.).

Таким чином, ОСОБА_4 прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 .

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначив позивач, після смерті батька (який також прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 ) у нього були відсутні правовстановлюючі документи на спадкові житлові будинки та оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих та технічних документів на нерухомість, земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо).

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР 1963р., ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 (рахується зареєстрованим за даними погосподарської книги виконкому Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області за ОСОБА_5 );

-житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 (рахується зареєстрованим за даними погосподарської книги виконкому Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області за ОСОБА_4 );

-земельну ділянку площею 0,2500 га із кадастровим номером :02:002:0174, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно державного акту серії ЯИ № 948133 від 05.05.2010р. на право власності на земельну ділянку;

-земельну ділянку площею 0,1682 га із кадастровим номером :02:002:0173, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту серії ЯИ №948132 від 05.05.2010р. на право власності на земельну ділянку;

-земельні ділянки загальною площею 2,15 га із кадастровими номерами :01:001:0129, :01:005:0279, розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ОД №008489 від 19.01.2005р. на право власності на земельну ділянку;

-Ѕ частину земельних ділянок загальною площею 2,87 га із кадастровими номерами :01:004:0376, :01:006:0181, розташованих на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ЯБ № 905467 від 22.01.2007р. на право власності на земельну ділянку (рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10.05.2018р. у справі №510/2070/17),

що належали ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК