233 № 233/3399/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
01 листопада 2021 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бєлостоцької О.В.,
секретаря Теліціної О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 26 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_2 , відповідно до якого остання отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого згодом було збільшено до 8000 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом. ОСОБА_2 порушувала свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальниця ОСОБА_2 померла. Станом на дату смерті позичальниці заборгованість за кредитним договором від 26 лютого 2008 року становила 6704 грн 08коп. Спадкоємицею померлої ОСОБА_2 , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів позичальниці та відповідачки, де в якості адреси реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 .
Позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на корисить позивача заборгованість за кредитним договором від 26 лютого 2008 року в розмірі 6704 гривні 08 копійок.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, в якій зазначив, о не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що 26 лютого 2008 року ОСОБА_2 підписала заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.34).
Як вбачається із заяви (а.с.34), ОСОБА_2 було надано банківську послугу у вигляді кредитної картки «Універсальна» «30 днів пільгового періоду» із первісним кредитним лімітом в розмірі 250 грн 00 коп (а.с.34).
Із змісту заяви ОСОБА_2 від 26 лютого 2008 року вбачається, що остання ознайомилась із Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.36-45), а також Тарифами банку (а.с.35), які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.
За кредитним договором від 26 лютого 2008 року ОСОБА_2 первісно було видано кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії по лютий 2012 року; згодом в рамках цього ж кредитного договору картка неодноразово перевипускалась, останній раз - 08 листопада 2017 року ОСОБА_2 було видано кредитну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до червня 2021 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приват Банк» (а.с.46).
Як вбачається з довідки позивача по справі (а.с.33), за кредитним договором від 26 лютого 2008 року ОСОБА_2 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 250 грн 00коп, розмір якого неодноразово змінювався банком і станом на 08 листопада 2017 року становив 8000 гривень 00копійок.
ОСОБА_2 скористалась кредитними коштами за договором від 26 лютого 2008 року, про що свідчить виписка по рахунку (а.с.15-32).
Згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною кредитного договору, позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і позичальник дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою у безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлюється банком.
Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії відповідно до визначених у договорі умов. У випадках невиконання зобов`язань за договором, за вимогою банку позичальник повинен виконати зобов`язання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 (а.с.49).
Як вбачається з розрахунку позивача, станом на 31 травня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 26 лютого 2008 року становила 6006грн 59коп (а.с.7-11).
З наданих позивачем розрахунків (а.с.12-14) неможливо визначити розмір забргованості за кредитним договором від 26 лютого 2008 року станом на дату смерті позичальниці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
26 травня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Костянтинівської державної нотаріальної контори із претензією кредитора від 05 травня 2020 року в порядку ст.1281 ЦК України про включення кредиторської вимоги заборгованості за кредитним договором в розмірі 6704 гривні 08 копійок до спадкової маси після смерті ОСОБА_2 (а.с.50-51).
Листом від 29 травня 2020 року № 885/01-16 Костянтинівська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «Приватбанк» про відсутність спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.52).
16 січня 2021 року позивач по справі направив на адресу ОСОБА_1 лист-претензію про сплату заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 26 лютого 2008 року в розмірі 6704 грн 08 коп (а.с.53-55).
На запит суду Відділ реєстрації Костянтинівської міської ради листом від 25 серпня 2021 року № 2872/09 (а.с.77) надав інформацію про осіб, які станом на 07 січня 2019 року були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ), з якої вбачається, що станом на 07 січня 2019 року за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 77-81).
Реєстрація відповідачки по справі ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується копіями паспортів, наявних в матеріалах справи (а.с.47-48).
В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачка по справі ОСОБА_1 є спадкоємицею померлої ОСОБА_2 .
Сам по собі факт реєстрації відповідачки за однією адресою із спадкодавицею на момент смерті останньої, за відсутності доказів спорідненості або заповіту не свідчить про те, що ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_2 .
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження успадкування ОСОБА_1 будь-якого майна після смерті ОСОБА_2 .
Позивачем по справі не надано доказів ані на підтвердження належності ОСОБА_2 певного майна, ані на підтвердження успадкування майна після смерті останньої відповідачкою по справі.
В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня інформація про належність на праві власності ОСОБА_2 будь-якого нерухомого майна (а.с.95).
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Проте, відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_2 , а також докази отримання відповідачкою у спадщину будь-якого майна після смерті останньої та його вартості.
Відповідно до ч.3,4 ст.12 ЦПК України, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року суд при оцінці доказів має керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Проаналізувавши наведені докази з точки зору їх належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» доЗубаревої Є.Ф., оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів на підтвердження того, що відповідачка є спадкоємицею померлої ОСОБА_2 , успадкувала певне майно після її смерті та не надано доказів на підтвердження вартості успадкованого майна.
Відповідно до ст.141 ЦПК України оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати слід покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 526, 527, 1054, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 78,80,81, 259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення по справі виготовлений 01 листопада 2021 року.

Суддя