Дата документу 01.11.2021 Справа № 337/5783/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/5783/15 Головуючий у 1 інстанції: Салтан Л.Г.
Провадження № 22-ц/807/2974/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 23 червня 2005 року уклали кредитний договір №ZPXWAK10170406, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 69255,75 грн. на термін до 23 червня 2010 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитним коштами

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 31 серпня 2015 року має заборгованість 173566,61 грн., яка складається з наступного: 33319,55 грн. заборгованість за кредитом, 36450,93 грн. заборгованість по процентами; 1947,75 грн. заборгованість по комісії, 101848,38 грн. - пеня.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ZPXWAK10170406 від 23 червня 2005 року в розмірі 173566,61 грн. та судові витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 69770,48 гривень, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1046,61 гривень, а всього - 70817,09 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на ненадання доказів беззаперечності заборгованості за кредитом, пропуск позивачем строків позовної давності, просив скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

АТ КБ «ПриватБанк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що відповідачем не надано контррозрахунок або інші докази, які б спростовували вказаний в розрахунку розмір заборгованості за договором, строк позовної давності не пропущено, 24 березня 2015 року здійснено часткову сплату боргу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується ОСОБА_1 в частині задоволених позовних вимог про стягнення тіла кредиту, відсотків та судових витрат, в іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи підтверджено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ZPXWAK10170406 від 23 червня 2005 року, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти на строк до 23 червня 2010 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 69255,75 грн. на наступні цілі: купівля-продаж автомобіля у сумі 51525 грн. та на сплату страхових платежів у сумі 17730,75 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,13% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,18% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору.

За розрахунком банку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 31 серпня 2015 року становить 173566,61 грн., яка складається з наступного: 33319,55 грн. заборгованість за кредитом, 36450,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1947,75 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 101848,38 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша стаття 627 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність існування між сторонами кредитних відносин на підставі кредитного договору № ZPXWAK10170406 від 23 червня 2005 року, докази протилежного відсутні.

ОСОБА_1 не надано доказів на спростування зазначеного банком розміру заборгованості, зокрема, власного розрахунку або доказів погашення заборгованості в іншому розмірі.

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33319,55 грн.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами колегія суддів зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц дійшла висновку про те, що кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Умовами кредитного договору визначено строк кредитування до 23 червня 2010 року.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за процентами в розмірі 36450,93 грн. нарахована за період з 24 червня 2005 року по 28 вересня 2012 року, а отже, заборгованість за процентами за період з 24 червня 2010 року по 28 вересня 2012 року нарахована банком за межами строку кредитування.

З огляду на зазначене, ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на стягнення заборгованості за процентами за період з 24 червня 2005 року по 23 червня 2010 року в розмірі 25590,23 грн.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог банку (а.с. 76-78).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за кредитним договором, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Вбачається, що умовами кредитного договору передбачено щомісячні платежі в сумі 1284,93 грн., строк кредитування визначено до 23 червня 2010 року включно, а отже позовна давність спливла 23 червня 2013 року.

З позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось 02 жовтня 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

При дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах позовної давності, а не після її спливу.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 26 жовтня 2018 року у справі № 922/4099/17 та від 12 грудня 2018 року у справі № 442/2471/16-ц.

Зазначаючи про те, що ОСОБА_1 було здійснено платіж на суму 35303 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що цей платіж був здійснений після спливу строку позовної давності 24 березня 2015 року.

Вчинення боржником таких дій поза межами строку позовної давності не має правового значення, не впливає на розрахунок строку позовної давності та не перериває його, оскільки такий строк закінчився до вчинення відповідних дій.

За вказаних обставин, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33319,55 грн. та за процентами за період з 24 червня 2005 року по 23 червня 2010 року в розмірі 25590,23 грн. не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України АТ КБ «ПриватБанк» не має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, ОСОБА_1 має право на компенсацію позивачем суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, в розмірі 1569,84 грн.

За вказаних обставин оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 69770,48 грн. та судових витрат в розмірі 1046,61 грн. з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2021 року у цій справі скасувати в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №ZPXWAK10170406 від 23 червня 2005 року в розмірі 69770 гривень 48 копійок, судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1046 гривень 61 копійка та прийняти в цій частині нову постанову.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором №ZPXWAK10170406 від 23 червня 2005 року в розмірі 69770 гривень 48 копійок відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1569 гривень 84 копійки.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 01 листопада 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова