Справа № 297/2367/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Державної іпотечної установи України, виконавчого комітету Берегівської міської ради про скасування державної реєстрації права власності,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , звернувся до суду із позовом до Державної іпотечної установи України, яке розташоване за адресою м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34 офіс 201, , виконавчого комітету Берегівської міської ради м. Берегове, вул. Б.Хмельницького, 7 Закарпатської області, , про скасування державної реєстрації права власності, а саме запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за Державною іпотечною установою права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 29359406 від 31.12.2009 року.

Позов мотивований тим, що рішенням виконавчого комітету Берегівської міської ради від 30.06.2011 р. № 260 та ордеру на службову квартиру Берегівської міської ради позивачу ОСОБА_1 , як працівнику прокуратури, було виділено квартиру АДРЕСА_1 , в якій він зареєстрований і проживає по даний час. 05.08.2009 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 832 «Питання забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов». Зокрема, розподіл придбаних Держаною іпотечною установою квартир здійснювався Координаційною радою з питань розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою, при Кабінеті Міністрів України, положення про яку було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2009 №1037 «Про розподіл квартир, що придбані Держаною іпотечною установою». Порядок визначав механізм розподілу квартир, що придбані Держаною іпотечною установою відповідно до переліків житлових будинків та об`єктів незавершеного житлового будівництва, затверджених Кабінетом Міністрів України, між громадянами, які згідно із законодавством були взяті на квартирний облік до 1 січня 2009 року і перебувають на ньому. 01.07.2011 року комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна контора Берегівської міської ради» і позивачем було укладено договір найму житла у будинках комунального і житлового фонду на умовах безстрокового користування. Зазначене житло на виконання вимог Постанови КМУ №832 від 05.08.2009 року та розпорядження КМУ «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою у м. Берегові» від 13.01.2010 року № 73-р було виділено у вказаному будинку за квотою Генеральної прокуратури України. Рішенням виконавчого комітету Берегівської міської ради «Про надання дозволу на переведення із статусу службової на житлову квартиру по АДРЕСА_1 » від 21.11.2014 року №387, надано дозвіл на переведення зазначеної квартири із числа службових у житлову і надано позивачу ордер. 25.08.2021 року виконавчим комітетом Берегівської міської ради позивачу було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житлову квартиру по АДРЕСА_1 . Разом з тим, при спробі державної реєстрації прав власності на зазначену квартиру позивачем отримано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 60276669 від 09.09.2021 р. та зазначено, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №263095954 від 24.06.2021 р., власником вказаної квартири зареєстровано Державну іпотечну установу, реєстраційний номер майна 29359406. Згідно відповіді Державної іпотечної установи №3411/15/3 від 18.08.2021 року на його, позивача, звернення встановлено, що на виконання п.2 Порядку безоплатної передачі квартир, що придбані ДІУ відповідно до актів Кабінету Міністрів України, які закріплені за нею на праві повного господарського відання та перебувають на її балансі визначеним у таких актах органам, що був затверджений Постановою КМУ № 855 від 27.07.2011 року, квартири повинні були передаватись безоплатно в управління відповідних органів державної влади (в даному випадку Генеральна прокуратура України) та з державної власності у комунальну власність. Зокрема, на виконання Постанови № 832, 13.01.2010 року між ДІУ та Генеральною прокуратурою України був підписаний акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_1 . Проте Генеральна прокуратура України з невідомих Установі причин відмовилась підписувати акт приймання-передачі квартири АДРЕСА_1 , а також прийняти оригінали правовстановлюючих документів на зазначену квартиру, які і по сьогодні знаходяться в Державній іпотечній установі, а сама вищезазначена квартира на даний час списана з бухгалтерського обліку Установи. Тим ж листом Державна іпотечна установа за для захисту порушених прав та інтересів рекомендувала звернутись до органів судової влади з позовними вимогами про усунення перешкод у приватизації.

Крім того, відповідно до листа Закарпатської обласної прокуратури №34-57вих.-21 від 09.06.2021 р., зазначену квартиру рішенням Берегівської міської ради від 21.11.2014 р. за №387 було переведено зі службової в житлову з наданням позивачу ордеру, а також зазначено про відсутність у прокуратурі правовстановлюючих документів на зазначене житло.

Отже, реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Державною Іпотечною установою порушує права позивача як власника, оскільки він позбавлений права зареєструвати право власності на зазначене майно, що отримано ним на законних підставах. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, та просить рішення про державну реєстрацію права власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за Державною іпотечною установою скасувати.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач виконавчий комітет Берегівської міської ради відзив щодо позову не подав згідно поданого ним листа просив справу розглянути за наявними в матеріалах справи документами.

Інший відповідач Державна іпотечна установа подала відзив на позовну заяву, згідно якого відповідно до пункту 2 Постанови №855 квартири передавались безоплатно, відповідно до актів Кабінету Міністрів України: в управління відповідного органу (Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, ДПтС, Управління державної охорони, Генеральної прокуратури України); з державної власності у комунальну власність територіальних громад. На виконання вимог Постанови № 855, Установою 25.10.2012 року було проведено звірку, якою підтверджено передачу Генеральній прокуратурі України від ДІУ у відповідності до розпорядження КМУ від 13.01.2010 року № 73-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою, у м. Береговому» та акту приймання-передачі квартири від 13.01.2010 року квартири АДРЕСА_1 , Згідно з пунктом 9 вказаної постанови Акт приймання-передачі квартир ураховується під час прийняття в установленому порядку рішення про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно. З огляду на викладене вище, Державною іпотечною установою у повному обсязі було виконано вимоги Постанови КМУ № 855 та передано до Генеральної прокуратури України на підставі акту прийому-передачі квартири від 13.01.2010 р. спірну квартиру, а ГПУ передала квартиру для подальшої передачі громадянину, який потребував поліпшення житлових умов. Отже, Установою виконано всі вимоги відповідно до чинного законодавства України, та не має жодного відношення до спірної кватири. За таких обставин, органи прокуратури, які за актом приймання-передачі квартири отримали від Установи квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язані були здійснити державну реєстрацію прав на нерухоме майно, проте, вказані дії, з невідомих ДІУ причин не були здійсненні такими державними органами. В результаті чого, в державному реєстрі прав не нерухоме майно міститься запис про те, що спірна квартира перебуває у власності Державної іпотечної установи. Установа в свою чергу, відповідно до постанови КМУ від 03.06.2013 р. № 391 «Про зменшення статутного капіталу ДІУ та внесення змін до її Статуту» після передання спірної квартири до ГПУ списала її з балансу. Таким чином, Державна іпотечна установа фактично не є власником вказаної квартири та не має прав та обов`язків щодо даної квартири.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Так, рішенням виконавчого комітету Берегівської міської ради від 30.06.2011 р. № 260 «Про видачу ордера на службову квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 » позивачу ОСОБА_1 , як працівнику прокуратури, було видано ордер на службову квартиру квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9).

01.07.2011 року між підприємством «Житлово-експлуатаційна контора Берегівської міської ради» та ОСОБА_1 було укладено договір найму на службову квартиру АДРЕСА_1 у будинках комунального і житлового фонду на умовах безстрокового користування (а.с. 10).

Рішенням виконавчого комітету Берегівської міської ради «Про надання дозволу на переведення із статусу службової на житлову квартиру по АДРЕСА_1 » від 21.11.2014 року №387, надано дозвіл на переведення зазначеної квартири із числа службових у житлову і надано ОСОБА_1 ордер (а.с. 11).

25.08.2021 року виконавчим комітетом Берегівської міської ради ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 на житлову квартиру по АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Вказане рішення та свідоцтво ні Державною іпотечною установою, ні Генеральною прокуратурою України не оспорені.

Встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №263095954 від 24.06.2021 р., власником квартири по АДРЕСА_1 зареєстровано Державну іпотечну установу, реєстраційний номер майна 29359406 (а.с. 13).

При цьому, 09.09.2021 р. державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2 прийняла рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 60276669 та зазначила, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с. 17).

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічне зазначено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, згідно якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Таким чином, судом встановлено, що наявність запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за Державною іпотечною установою порушує права позивача ОСОБА_1 , як власника квартири, у зв`язку з чим його порушене право підлягає захисту, шляхом скасування запису в Реєстрі права власності на нерухоме майно щодо реєстрації за Державною іпотечною установою право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначив відповідач Державна іпотечна установа, вона, фактично не є власником вказаної квартири та не має прав та обов`язків щодо даної квартири, оскільки органи прокуратури, які за актом приймання-передачі квартири отримали вказану квартиру зобов`язані були здійснити державну реєстрацію прав на нерухоме майно, проте, вказані дії не були здійснені, тобто не заперечує щодо вимог позивача.

З листа заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури також вбачається, що їм відомо про приватизацію згаданої квартири позивачем ОСОБА_1 (а.с. 12).

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним, та таким, що підлягає задоволенню, тому рішення про державну реєстрацію права власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за Державною іпотечною установою повинне бути скасоване.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 321, 328, 391 ЦК України,

рішив:

Позов ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 до Державної іпотечної установи України, яке розташоване за адресою м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34 офіс 201, , виконавчого комітету Берегівської міської ради, яке розташоване за адресою м. Берегове, вул. Б.Хмельницького, 7 Закарпатської області, про скасування державної реєстрації права власності - задовольнити.

Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за Державною іпотечною установою права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 29359406 від 31.12.2009 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя Лайош ГАЛ