ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2999/21 Справа № 202/1275/18 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С, Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради,

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року виправлено описки, допущені в рішенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10.12.2020 року, ухваленому по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

У четвертому абзаці резолютивної частини рішення зазначено правильну суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, котра підлягає стягненню з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 , у розмірі 180 863 (сто вісімдесят тисяч вісімсот шістдесят три) грн.. 65 коп., замість помилкової 117 201 (сто сімнадцять тисяч двісті одна) гривня 50 коп.

У сьомому абзаці резолютивної частини рішення зазначено правильну суму судового збору, котра підлягає стягненню з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на користь держави у розмірі 2523 (дві тисячі п`ятсот двадцять три) грн.. 44 коп. замість помилкової - 1886 (одна тисяча вісімсот вісімдесят шість) гривень 01 коп.

В апеляційній скарзі КП "Дніпроводоканал" ДМР просить скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року у справі №202/1275/18.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу КП "Дніпроводоканал" ДМР на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради № 336-З від 20.12.2017 року.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі в Комунальному підприємстві «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на посаді контролера водопровідного господарства.

Стягнуто з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (КОД ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 117 201 (сто сімнадцять тисяч двісті одна) гривня 50 коп. з відрахуванням на користь держави обов`язкових податків і платежів.

Стягнуто з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 1886 (одна тисяча вісімсот вісімдесят шість) гривень 01 коп.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року виправлено описки, допущені в рішенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10.12.2020 року, ухваленому по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

У четвертому абзаці резолютивної частини рішення зазначено правильну суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, котра підлягає стягненню з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 , у розмірі 180 863 (сто вісімдесят тисяч вісімсот шістдесят три) грн.. 65 коп., замість помилкової 117 201 (сто сімнадцять тисяч двісті одна) гривня 50 коп.

У сьомому абзаці резолютивної частини рішення зазначено правильну суму судового збору, котра підлягає стягненню з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на користь держави у розмірі 2523 (дві тисячі п`ятсот двадцять три) грн.. 44 коп. замість помилкової - 1886 (одна тисяча вісімсот вісімдесят шість) гривень 01 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Отже, виправляючи описку, допущену в рішенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що враховуючи положення ст. 269 ЦПК України щодо можливості розгляду питання про виправлення описки, можливо виправити допущену в рішенні суду описку.

Доводи апелянта, що виправлена судом першої інстанції помилка не є арифметичною і суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам та чинному законодавству.

Судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Отже, згідно норм процесуального права суд наділений повноваженнями із власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права та підстави для її скасування відсутні.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю. Петешенкова