№ 336/8696/21
пр. № 2-з/336/79/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дмитрюк О.В., за участю секретаря Павловцева В.С., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 (представник заявника АО «Міхантьєв, Чулой та партнери», особи, які можуть отримати статус учасників справи: відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Гришина Варвара Іванівна) про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

В заяві зазначає, що має намір звернутись до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки :07:035:0062, площею 0,456 га, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчено 09.06.2021 р. приватним нотаріусом Гришиною В.І. за реєстровим номером 228.

Підставою для визнання вищевказаного правочину недійсним є вагомі обставини та факти вважати, що даний договір дарування укладений між родичами (чоловіком та дружиною) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з метою завчасного приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу перед позивачем за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2021 р. у справі № 336/44/21, згідно з яким ОСОБА_2 винен заявнику грошові кошти за договором позики від 29.08.2020 р. у сумі 24000 доларів США.

Вказаний договір дарування укладався між відповідачами за три тижні до винесення рішення.

При цьому ОСОБА_2 було достеменно відомо про справу № 336/44/21, оскільки 07.04.2021 р., більше ніж через місяць після отримання від суду ухвали від 16.02.2021 р. про відкриття провадження у справі, він направляв до суду заяву про відкладення розгляду справи, мотивуючи її тим, що на даний час має намір звернутись за правничою допомогою та укласти договір з адвокатом для ознайомлення з матеріалами справи.

Однак, з моменту звернення ОСОБА_2 до суду з заявою про відкладення розгляду справи та до моменту винесення судом заочного рішення, ним не подано жодних заперечень чи апеляційних скарг щодо позовних вимог і навіть не проводилось ознайомлення з матеріалами справи, що свідчить про той факт, що даними діями він лише намагався затягнути її розгляд.

Згодом, дізнавшись з ухвали суду від 12.04.2021 р. про те, що його заява про перенесення судового засідання не задоволена судом і справа буде вирішена по суті 01.07.2021 р., ОСОБА_2 почав здійснювати заходи направлені на уникнення звернення стягнення на своє майно шляхом укладення відповідного правочину про відчуження належного йому на праві власності житлового будинку.

Про факт укладення вищевказаного договору дарування між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заявнику стало відомо в жовтні 2021 р. від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С., який письмово повідомив заявника про причини, які заважають виконати рішення суду у справі № 336/44/21.

На даний час рішення суду не виконано, оскільки грошові кошти на банківських рахунках ОСОБА_2 відсутні, а нерухоме майно, яке могло б забезпечити його виконання, заздалегідь було подароване його дружині.

Заявник вважає, що невжиття судом заходів забезпечення позову, з яким він має намір звернутись до суду, шляхом накладення арешту на майно, яке на теперішній час належить ОСОБА_3 , може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про визнання договору дарування недійсним.

З метою забезпечення позову заявник просить накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку до моменту набрання законної сили рішенням суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 09.06.2021 р. недійсним.

Заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи у відповідності до положень ст. 153 ч. 1 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом приписів ч. 6, 7, 8 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме, лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з тим, заявником не надано суду жодних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження та реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, зважаючи на вище зазначене, у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання, оскільки такі твердження ґрунтуються на припущеннях, суб`єктивній оцінці обставин, що супроводжується оціночними судженнями.

Із врахуванням вищенаведеного, заява про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153, 258, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (представник заявника АО «Міхантьєв, Чулой та партнери», особи, які можуть отримати статус учасників справи: відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Гришина Варвара Іванівна) про забезпечення позову до подання позовної заяви, відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів в порядку ст. 354 ЦПК України.

Суддя О.В. Дмитрюк