Справа № 573/1526/21
Номер провадження 2-о/573/49/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

02 листопада 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.

за участю секретаря: Терещенко О.В.,

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу в режимі відеоконференції за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В :

Враховуючи складність у виготовленні повного тексту судового рішення, що потребує значного часу в обґрунтування доводів сторін, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), заінтересована особа: Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області (місце знаходження: Сумська область, Сумський район, смт. Миколаївка, бульвар Свободи, буд. 2, ), про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті спадкодавця та відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Суддя

Справа № 573/1526/21

Номер провадження 2-о/573/49/21

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

02 листопада 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.

за участю секретаря: Терещенко О.В.,

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу в режимі відеоконференції за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2021 року адвокат Василець С.О., який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. В обґрунтування доводів заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білопілля Сумської області помер син заявниці - ОСОБА_3 , який на час відкриття спадщини проживав в с. Луциківка Сумської області. Після смерті сина заявниці відкрилась спадщина на все належне йому спадкове майно та майнові права, в тому числі право на земельну ділянку площею 3,799 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Луциківської сільської ради. Вказує, що заявниця проживала разом із сином однією сім`єю в с. Луциківка без реєстрації останнього, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Заявниця після смерті сина вступила у фактичне управління спадковим майном, оскільки після його поховання розпоряджалась речами померлого, зберігала особисті документи. Маючи намір прийняти спадщину після смерті сина, заявниця звернулась до нотаріуса, однак їй було відмовлено у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно якої доказом проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю може бути рішення суду, що набрало законної сили. Від встановлення вищезазначеного факту залежить виникнення спадкових прав заявника та можливість їх подальшої реалізації, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно у судовому порядку. Посилаючись на викладені вище обставини, представник заявника просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті спадкодавця та відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року цивільну справу призначено до судового розгляду за вказаною вище заявою (а. с. 16).

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Василець С.О. заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради. 27 жовтня 2021 на електронну адресу суду надійшов лист за підписом селищного голови, проти встановлення факту не заперечують (а. с. 41).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснили, що їм відомо про смерть ОСОБА_3 , який проживав із матір`ю ОСОБА_1 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , спільно вели господарство. Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його поховання здійснила мати ОСОБА_1 .

Підстав сумніватись у показах зазначених вище свідків у суду немає, так як вони не суперечать один одному і узгоджуються із дослідженими судом матеріалами справи в їх сукупності.

Як зазначила в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 сином ОСОБА_3 їй необхідно для прийняття спадщини після останнього.

Заслухавши заявника ОСОБА_1 та її представника - адвоката Васильця С.О., свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Луциківка Білопільського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білопілля Сумської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а. с. 7).

Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ -СМ № 012689, виданим 29 січня 2001 року на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради від 07 квітня 2001 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 361, посвідчено право приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, загальною площею 3,799 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 6).

За даними Миколаївської селищної ради ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інформація про фактичне місце проживання та реєстрацію померлого відсутня. Заповіт від імені ОСОБА_3 селищною радою не посвідчувався (а. с. 9).

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту її постійного проживання однією сім`єю, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1220, ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1270 ЦК України).

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов наступного висновку. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно правових висновків, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Зі змісту письмового роз`яснення вбачається, що приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І. роз`яснила, що оформлення спадщини після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вдається можливим у зв`язку з тим, що факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (а. с. 8).

На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що обставини, на які посилається заявник та представник останньої, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті спадкодавця та відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак заявлені вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне - 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 77-81, 265, 293, 315, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 1220-1223, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), заінтересована особа: Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області (місце знаходження: Сумська область, Сумський район, смт. Миколаївка, бульвар Свободи, буд. 2, ), про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті спадкодавця та відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02.11.2021 року.

Суддя