СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1971/15-ц
Провадження № 4-с/306/8/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.21 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Жиганської Н.М.

за участю секретаря судових засідань Дешко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява в залі суду справу за скаргою ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ), суб`єкт оскарження: Південно-Західне міжрегіональне управління юстиції в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області (адреса: 88000, м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, буд.14, Закарпатської області, 2 поверх, електронна пошта: ) про скасування арешту з майна боржника.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області про скасування арешту з майна боржника. В обгрунтування доводів посилається на те, що на протязі 2016-2017 років на примусовому виконанні у відділі примусового виконання ГТУЮ у Закарпатській області перебувало виконавче провадження № 50579031 з примусового виконання виконавчого листа виданого 09.03.2016 року Свалявським районним судом у справі № 306/1971/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки - будівлю готелю (2-3-4 поверхи) літ. «А» за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором №35/07 МІЖ від 07.06.2007 року в розмірі 155916,02 доларів США, шляхом проведення прилюдних торгів) з метою погашення заборгованості перед банком в сумі 2065000 грн. Зазначає, що постановою головного державного виконавця відділу ПВР ГТУ у Закарпатській області від 21.03.2016 року відкрито виконавче провадження. Актом про передачу майна, стягувану в рахунок погашення боргу в межах виконавчого провадження №50579031 від 17.01.2017 року передано у власність ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит» предмет іпотеки будівлю готелю (2-3-4 поверхи) літ. «А» за адресою: АДРЕСА_2 . Постановою головного державного виконавця відділу ПВР ГТУ у Закарпатській області від 29.06.2017 року закінчено виконавче провадження № 50579031, в якій зазначено, що стягувачем ПАТ Банк Фінанси та Кредит» 27.12.2016 року подано заяву про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, а саме: 2, 3 та 4 поверхи будівлі готелю, літ. А за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки електронні торги по реалізації арештованого майна не відбулися. 17.01.2017 року державним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, а саме: 2, 3 та 4 поверхи будівлі готелю, літ. А, за адресою: АДРЕСА_2 .

В обгрунтування доводів скарги вказує, що з інформаційної довідки від 26.05.2021 року вбачається, що накладений на майно скаржника арешт в межах виконавчого провадження №50579031 не знято, а лише знято з майна, переданого стягувачу. Державний виконавець виконував судове рішення в межах звернення стягнення на предмет іпотеки. Реалізувавши у 2017 році предмет іпотеки нежитлові приміщення в АДРЕСА_2 , державний виконавець постановою від 03.04.2017 року зняв арешт з реалізованого на торгах приміщення, однак всупереч вимогам ст. ст. 39, 40 ЗУ Про виконавче провадження не зняв арешт з усього майна боржника. Скаржник посилається на те, що інші виконавчі документи невиконані станом на дату закінчення виконавчого провадження є відсутніми, а отже підстави знаходження майна боржника під арештом не має. Про існування порушеного права йому стало відомо з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав від 29.07.2021 року за № 268160833. Вимоги мотивує тим, що перебування майна під арештом, створює для скаржника надмірний тягар та непропорційне втручання у здійснення ним права власності. Просить суд скаргу задовольнити та зобов`язати Південно-Західне міжрегіональне управління юстиції в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області винести постанову, якою зняти арешт з усього майна боржника та оголошення заборони його відчуження боржника у виконавчому провадженні № 50579031 з примусового виконання виконавчого листа № 306/1971/15-ц.

Розгляд скарги призначено на 15:00 годину 28.10.2021 року.

Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail .

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд розглядає скаргу у відсутності сторін (у відповідності ч. 2 ст.450 КПК України), на підставі наявних даних і доказів та доходить такого висновку.

Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Надаючи правову оцінку обставинма скарги, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок зняття арешту з майна боржника регламентований Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.4 ст. 82 Закону України від 21.04.1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент накладення арешту) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження ВП №50579031, а тому має право звернутись із скаргою на дії,бездіяльність або рішення виконавця в рамках даного виконавчого провадження.

Підставами скарги є наявність арешту, накладеного на належне ОСОБА_1 майно, арешт на яке не знято при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 , чим порушується права власності ОСОБА_1 , внаслідок чого він позбавлений в повній мірі користуватись та розпоряджатись майном на власний розсуд.

Судом досліджено та перевірено наявні у справі докази, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України. Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, обставини скарги, на які скаржник послався як на підставу своїх вимог, судом встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження на майно ОСОБА_1 (як боржника) було накладено арешт, який не було скасовано після закінчення виконавчого провадження. Таким чином, факт обтяження власності ОСОБА_1 є втручанням у вільне володіння майном, яке захищено Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

Відповідно до ч. 2. ст. 451 ЦПК України - у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (суд ураховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 28.10.2020 року, справа №304/2494/20, у постанові від 12.02.2020 року, справа №813/1341/15: "у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту").

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, враховуючи відсутність відкритого виконавчого провадження, яке свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника ОСОБА_1 , суд вважає скаргу обгрунтованою, яку слід задовольнити.

Відповідно до 4.5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадженні" - у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Керуючись ст. 447,450, 451 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження", суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ), суб`єкт оскарження: Південно-Західне міжрегіональне управління юстиції в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області (адреса: 88000, м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, буд.14, Закарпатської області, 2 поверх, електронна пошта: ) про скасування арешту з майна боржника - задовольнити.

Зобов`язати Південно-Західне міжрегіональне управління юстиції в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області зняти арешт з усього майна боржника (рухоме, нерухоме) та оголошення заборони його відчуження боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 у виконавчому провадженні № 50579031 з примусового виконання виконавчого листа №306/1971/15-ц.

Рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд Закарпатської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст судового рішення складено 01.11.2021 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ - СУДДЯ Н.М.ЖИГАНСЬКА