Справа № 130/985/21
Провадження № 22-ц/801/2220/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 рокуСправа № 130/985/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 серпня 2021 року, ухвалене у складі судді Вернік В. М. в приміщенні суду в м. Жмеринка, повний текст рішення суду складено 19 серпня 2021 року,

в с т а н о в и в :

14 квітня 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 лютого 2018 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом підписання заяви про приєднання № 1095277.

За умовами договору відповідачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні на умовах тарифного пакету "Мій комфорт" та надано платіжну картку типу "MaestrCard Debit Standard". Складовою вказаної заяви на приєднання є заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), згідно якої відповідачу на його картковий рахунок встановлено кредитний ліміт в розмірі 43900 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 , процентна ставка за користування кредитними коштами є фіксованою та встановлена в розмірі 38% річних. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю. Відповідач за умовами договору зобов`язаний здійснювати оплату послуг банку за проведення операцій за рахунком у розмірі, встановленому Тарифами. У разі виникнення простроченої заборгованості за рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантував повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо. Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за договором та застосовувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно чинного законодавства України.

Відповідачу надсилалась претензія від 15 січня 2021 року за № 101.20-11/55 з вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, проте останній продовжує порушувати умови договору, не погашаючи допущену прострочену заборгованість зі сплати основного боргу, нарахованих відсотків та неустойку.

Станом на 07 квітня 2021 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 54513,14 грн, яка утворилась з 28 червня 2020 року та складається з : 41209,62 грн заборгованості за основним боргом (кредитом); 6220,89 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 140 грн заборгованість по комісії; 1650,12 грн заборгованість по пені за несвоєчасне погашення основного боргу; 1018,59 грн заборгованість по пені за несвоєчасне погашення процентів, 804,66 грн заборгованість по 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 204,95 грн заборгованість по 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів, 2622,73 грн заборгованість по втратам від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 641,58 грн заборгованість по втратам від інфляції за несвоєчасне погашення процентів.

Виходячи з наведеного, АТ «Ощадбанк» просило стягнути з відповідача заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, заяви про приєднання від 12 лютого 2018 року № 1095277 станом на 07 квітня 2021 року в розмірі 54513,14 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, заяви про приєднання від 12 лютого 2018 року № 1095277 станом на 07 квітня 2021 року в сумі 44777 (сорок чотири тисячі сімсот сімдесят сім) гривень 01 копійка, а також 2270 (дві тисячі двісті двадцять сім) гривень судового збору.

У задоволенні позовних вимог АТ «Ощадбанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитом в розмірі 6220 гривень 89 копійок, пені за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 1650 гривень 12 копійки, пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 1018 гривень 59 копійок, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 204 гривень 95 копійок, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 641 гривні 58 копійок, відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, АТ «Ощадбанк» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що відповідно до погодженої сторонами відсоткової ставки заборгованість по процентам становить 6220,89 грн. Проставленням власноруч підпису під заявою на встановлення клієнт : підтверджує підписання та отримання паспорту споживчого кредиту (п. 6.10-6.11 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 09 серпня 20019 року).

В паспортні споживчого кредиту у розділі 6 «додаткова інформація» визначено розмір пені, який становить повійну відсоткову ставку Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, але не більше 15 % від суми простроченого платежу.

Отже, всі нарахування здійсненні позивачем у відповідності з умовами та у розмірі, які були доведені відповідачу під підпис, а також нормами законодавства України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції відповідно до частини другої статті 367 ЦПК України не переглядається.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині частково не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

12 лютого 2018 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом підписання заяви про приєднання від 12 лютого 2018 року № 1096017 сторонами була підписана заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії /а. с. 47-48/.

За умовами даного договору банк зобов`язався відкрити клієнту рахунок за тарифним пакетом "Мій комфорт", поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні України. Банк надає клієнту платіжну картку типу "MaestrCard Debit Standard". Комісійна винагорода за зняття готівкових коштів, наданих в кредит, - 2,5% від суми таких коштів, яка сплачується при знятті вказаних коштів в усіх банкоматах, у касах банку (інших банків) з використанням платіжного терміналу.

Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість перед позивачем станом на 07 квітня 2021 року в сумі 54513,14 грн, яка утворилась з 28 червня 2020 року та складається з : 41209,62 грн заборгованості за основним боргом (кредитом); 6220,89 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 140 грн заборгованість по комісії; 1650,12 грн заборгованість по пені за несвоєчасне погашення основного боргу; 1018,59 грн заборгованість по пені за несвоєчасне погашення процентів, 804,66 грн заборгованість по 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 204,95 грн заборгованість по 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів, 2622,73 грн заборгованість по втратам від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 641,58 грн заборгованість по втратам від інфляції за несвоєчасне погашення процентів. /а. с. 50-52/.

Відповідно до виписки за картковим рахунком НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 використовував кошти з вказаного карткового рахунку AT «Ощадбанк» шляхом зняття готівки, переказу коштів, останнє з яких в обсязі представлених станом на 07 квітня 2021 року відомостей вчинено зарахуванням переказу в сумі 98,50 грн 24 травня 2020 року /а. с. 33-72/.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6220 гривень 89 копійок, пені за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 1650 гривень 12 копійки, пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 1018 гривень 59 копійок, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 204 гривень 95 копійок, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 641 гривні 58 копійок, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено позовні вимоги в цій частині, оскільки положеннями договору комплексного обслуговування фізичних осіб AT «Ощадбанк», що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, не містить відомостей щодо його підписання відповідачем ОСОБА_1 , а також в заяві про приєднання від 12 лютого 2018 року також відсутній обов`язок відповідача щодо їх сплати.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, за повного з`ясування обставин справи, а в іншій оскаржуваній частині рішення є законним та обгрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 6220 грн 89 коп., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 12 лютого 2018 року, яка підписана відповідачем /а. с. 48/, між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 погоджено, що процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду (п.6.6.1 договору).

Відповідно до розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 07 квітня 2021 року /а. с. 50-52/, АТ «Ощадбанк» нараховано відповідачу заборгованість по процентам в сумі 6220,89 грн за період з 26.02.2018 року по 24.09.2020 року.

Вінницький апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні цієї вимоги, оскільки між сторонами було погоджено розмір процентів, відповідачем не надано суду доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, а тому позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» процентів за користування кредитом в розмірі 6220 гривень 89 копійок є доведеною. Відтак рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 1650 грн 12 коп, пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 1018 грн 59 коп, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Позивачем, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення пені подав до суду наступні докази : копію договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб /а. с. 744/, копію додатку № 1 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб «Умови користування встановленою відновлювальною кредитною лінією /а. с. 44 зворот/, копію додатку № 2 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб «Умови розміщення депозитів (вкладів) фізичними особами» /а. с. 45/, копію додатку № 3 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб «Правила користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк» /а. с. 46/; копію заяви про приєднання № 1096017 від 12 лютого 2018 року; копію заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 12 лютого 2018 року /а. с. 47-48/; копію вимоги ОСОБА_1 про повернення кредиту від 15 січня 2021 року № 55 /а. с. 49/; розрахунок заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 07 квітня 2021 року /а. с. 50-52/; копії виписок по рахунку за період з 12 лютого 2018 року по 07 квітня 2021 року /а. с.53-70/.

Вінницький апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що копія договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб разом з додатками № 1, № 2, № 3 до даного договору не містять підпису відповідача, а тому не можна його розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12 лютого 2018 року шляхом підписання заяви про приєднання № 1096017 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»(далі -Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-ХІІ споживач- фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні в справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Ощадбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 та постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року, справа № 365/159/19.

Доказів, що підписані відповідачем та містять узгодження між ним та позивачем відповідальності у виді пені за прострочення виконання зобов`язань за договором, матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по пені за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 1650 грн 12 коп та пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 1018 грн 59 коп.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 204 грн 95 коп, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 641 грн 58 коп, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 07 квітня 2021 року /а. с. 50-52/, АТ «Ощадбанк» нараховано відповідачу заборгованість по 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 204 грн 95 коп за період з 26.04.2018 року по 24.09.2020 року, а втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 641 грн 58 коп за період з 26.02.2018 року по 24.08.2020 року.

При цьому, зі справи видно, що АТ «Ощадбанк» надіслало ОСОБА_1 вимогу про повернення кредиту 15 січня 2021 року № 55.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача по 3 % річним за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 204 грн 95 коп та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 641 грн 58 коп , оскільки нарахування заборгованості по 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів проведено за період з 26.04.2018 року по 24.09.2020 року, а втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за період з 26.02.2018 року по 24.08.2020 року, тобто до направлення ОСОБА_1 вимоги про повернення кредиту від 15 січня 2021 року № 55.

Тобто, нарахування 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів здійснено позивачем під час визначеного договором строку кредитування, а не після спливу визначеного договором строку кредитування чи після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тому, зазначена вимога АТ «Ощадбанк» не ґрунтується на вимогах закону та домовленості сторін.

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6220 грн 89 коп підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про задоволення цієї позовної вимоги. В іншій оскаржуваній частині (стягнення пені за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 1650 грн 12 коп, пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 1018 грн 59 коп, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 204 грн 95 коп, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 641 грн 58 коп) рішення суду першої інстанції ухвалено за правильного застосування норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Щодо розподілу судових витрат.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ «Ощадбанк» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3185,38 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 серпня 2021 року в частині відмовлених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6220 гривень 89 копійок скасувати та ухвалити нове.

Позовну вимогу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за кредитним договором та заявою про приєднання № 1096017 від 12 лютого 2018 року в розмірі 6220,89 грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість по процентам за кредитним договором та заявою про приєднання № 1096017 від 12 лютого 2018 року станом на 07 квітня 2021 року в розмірі 6220 (шість тисяч двісті двадцять) гривень 89 копійок.

В іншій частині рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 серпня 2021 року у даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3185 (три тисячі сто вісімдесят п`ять) гривень 38 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський