Справа № 944/1497/20 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 22-ц/811/2056/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Шандри М.М.

суддів Левика Я.А., Савуляка Р.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) на рішення Яворівський районний суд Львівської області від 13 квітня 2021 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача МТСБУ звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач покликався на те, що 16.11.2017 о 18год.30хв. по вулиці Т.Шевченка у с.Глиниці Яворівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «БМВ» з номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 та рухаючись в напрямку смт.Краковець здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який від отриманих травм помер на місці пригоди.

Постановою старшого слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області майора Клебанюка Т.Ю. від 28 грудня 2017 року кримінальне провадження №000839 від 17.11.2017 закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

05.04.2018 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із заявою про відшкодування коштів за виготовлення надгробного пам`ятника, звернулася дружина ОСОБА_2 та в підтвердження своїх заявлених вимог надала оригінал товарного чеку від 02 квітня 2018 року на суму 39 800гривень.

На підставі п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було прийнято рішення та відшкодовано шкоду потерпілій особі в сумі 38 400 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №920679 від 31 липня 2018року.

Відповідно до п.п.38.2.1 п.38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

МТСБУ звернулося до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв`язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, проте відповідачем не компенсовано дану виплату.

Просить суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) кошти в розмірі понесених витрат 38 400грн та судовий збір в розмірі 2 102 грн.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2021 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив позивач МТСБУ.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що особливістю відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Вказує, що суд посилаючись на п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 не врахував, що зазначений пункт містить також вказівку, що шкода заподіяна особі чи майну відшкодовується незалежно від наявності вини, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 16.11.2017 о 18год.30хв. по вулиці Т.Шевченка у с.Глиниці Яворівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «БМВ» з номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 та рухаючись в напрямку смт.Краковець, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який від отриманих травм помер на місці пригоди.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні розслідування у кримінальному провадженні №000839 від 17.11.2017 за фактом ДТП та загибелі ОСОБА_2 старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП України у Львівській області Клебанюк Т.Ю. 28.12.2017 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Отже, вказаною постановою встановлено, що водій ОСОБА_1 був позбавлений технічної можливості зупинити свій транспортний засіб до місця наїзду на пішохода ОСОБА_2 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, а в його діях досудовим слідством не встановлено порушень вимог Правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, які б перебували в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, відтак і в його діях відсутні ознаки складу кримінального правопорушення передбаченогоч.2 ст.286ККУкраїни.

05.04.2018 ОСОБА_3 (дружина ОСОБА_2 ) з метою отримання страхового відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із заявою про відшкодування коштів в розмірі 39 800 грн за виготовлення надгробного пам`ятника.

Як вбачається із товарного чеку від 02.04.2018, долученого до позовної заяви, вартість надгробного пам`ятника становить 39 800 грн.

Відповідно до платіжного доручення №920679 від 31 липня 2018року позивач задовольнив вимоги ОСОБА_3 та здійснив їй регламентну виплату в розмірі 38 400 гривень, у справі №51149 про настання події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, виключається внаслідок непереборної сили та умислу потерпілого.

Безумовною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності без вини є дія непереборної сили.

Обов`язок доведення непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Крім цього, пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», з наступними змінами та доповненнями, роз`яснюється, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення не є підставою для відшкодування шкоди особою, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки не доведено, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з підпунктом 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи, що відповідач, як власник наземного транспортного засобу не застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами і його обов`язок, як володільця джерела підвищеної небезпеки по відшкодуванню шкоди виконав позивач МТСБУ, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційний суд, відповідно до ст. 376 ЦПК України, скасовує рішення суду першої інстанції, якщо встановить невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2021 року скасувати. Ухвалити нову постанову.

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) 38 400 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 02.11.2021.

Головуючий

Судді