Справа № 630/650/21
Провадження № 2/630/375/21
21 жовтня 2021 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.
за участі секретаря Медведєвої Я.А.,
Ухвалою від 05 серпня 2021 року було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву про проведення розгляду справи за її відсутності в заочному порядку, уразі неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання неодноразово викликався шляхом направлення судової повістки разом з копіями матеріалів позовної заяви за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку. Усі поштовій конверти на ім`я ОСОБА_2 були повернуті поштовим відділенням до суду з відміткою про відсутність відповідача за адресою проживання. Виходячи з положення ст. 128 ЦПК України, слід вважати, що судову повістку відповідачу вручено у належний спосіб.
Про причини неявки в судове засідання відповідач ОСОБА_2 не повідомив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Відзив у письмову виді відповідач суду не подав. Враховуючи згоду позивача, суд розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному порядку та за наявними у справі матеріалами.
В судовому засіданні, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.
Згідно із ст. 401 КПК України 1960 року вирок Чугуївського міського суду Харківської області 14 вересня 2012 року набрав законної сили 29 листопада 2012 року.
ОСОБА_3 17 травня 2014 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 та вона змінила своє прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 , виданого 17 травня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.
Отже позивач ОСОБА_1 є саме тією особою, на користь якої відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати моральну шкоду на підставі вироку суду від 14 вересня 2012 року.
За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
До теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 зобов`язання з відшкодування моральної шкоди в повному обсязі не виконав.
Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він, на підставі ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Таке тлумачення вказаної норми викладено у постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 жовтня 2017 року у справі № 6-2751цс16.
Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи вимоги позивача в цій справі, суд бере до увагу ті факти, що, по-перше, відповідачем ОСОБА_2 самостійно було сплачено 27 листопада 2012 року на користь потерпілої ОСОБА_1 (що шлюбу ОСОБА_6 ) 2000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, що підтверджено поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, а також копією розписки від 27 листопада 2012 року; а по-друге, що вирок Чугуївського міського суду Харківської області 14 вересня 2012 року набрав законної сили 29 листопада 2012 року і саме з наступного дня у відповідача виник обов`язок відшкодувати потерпілій моральну шкоду.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд повинен вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між сторонами.
Керуючись ст.ст. 11, 526, 530, 533, 625 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265, 279, 280, 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О. О. Малихін

Повне заочне рішення

складено 26 жовтня 2021 року.