ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Херсон

номер справи: 663/1140/20

номер провадження: 22-ц/819/1688/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Пузанової Л.В.,

секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Клімченка М.І. від 30 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

встановив:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, в якому просив стягнути з АТ «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_2 :

- 9600,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот гривень нуль копійок) решти страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю дочки внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

- 28800,00 грн. (двадцять вісім тисяч вісімсот гривень нуль копійок) страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника у мінімально гарантованому загальному розмірі нарахованого відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону № 1961-IV та розділеного на двох осіб;

- щомісячно по 854,45 грн. (вісімсот п`ятдесят чотири гривні сорок п`ять копійок) решти страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника починаючи з дати прийняття рішення суду в межах ліміту страхової суми за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, що для позивача становить 54,600,00 грн.;

а також 16000,00 грн. (шістнадцять тисяч гривень нуль копійок) судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 грудня 2016 року внаслідок винних дій водія ОСОБА_3 , в м. Скадовську сталася ДТП, в якій водій здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , яка від спричинених тілесних ушкоджень померла в медичному закладі ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 07.09.2018 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 1 ст. 135 КК України.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «ДеоЛанос» була застрахована в АТ «СК «Країна». ОСОБА_2 , від імені якої діяв представник, звернулася з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просила виплатити її страхове відшкодування: 4 800 грн.- відшкодування пов`язане із заподіяною моральною шкодою, 19200 грн - відшкодування, пов`язане із втратою годувальника.

Страхова компанія запитала додаткові документи, які її було надіслано та здійснила виплату страхового відшкодування; 4 800 грн. та 9 800 грн., яку позивачка вважає здійсненою не в повному обсязі.

Посилається на те, що позивачка є інвалідом третьої групи безстроково, донька в силу вимог ст. 202 СК України зобов`язана була її утримувати, письмові заяви сусідів, акт за їх участю підтверджують перебування позивачки на утриманні своєї дочки та отримання від неї матеріальної допомоги. Враховуючи, що позивачка є особою з інвалідністю та такою, що була на утриманні своєї дочки, отже є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю дочки.

Розрахунок сум до стягнення позивачем здійснений виходячи з того, що середньомісячний заробіток потерпілої ОСОБА_4 становив 3 417,82 грн (41 013,89 грн *12), а отже частка на одного утриманця ( а їх 4- батько, мати, донька та сама годувальниця) становить 854,45 грн. та мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і який становить 57 600 грн. (36 * 1600 (мінімальну заробітну плату у 2016 році)). А отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки має проводитись наступним чином:

1.28 800 грн - що становить Ѕ мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування;

2.щомісячно по 854,45 грн., починаючи з дати прийняття рішення суду в межах ліміту страхової суми за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, що для позивачки становить 54 600 грн. та який розрахований з встановленого ліміту відповідальності 200000 грн.

Вказує, що страховою компанією не доплачений розмір моральної шкоди в сумі 9 600 грн.

Зазначає, що оскільки, страховик здійснив страхове відшкодування не в повному обсязі, тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом порушених прав.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 30 червня 2021 року позов задоволено частково. Суд ухвалив:

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (ідентифікаційний код юр. особи - 20842474) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) 28800 (двадцять вісім тисяч вісімсот) гривень страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (ідентифікаційний код юр. особи - 20842474) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) 854 гривні 45 копійок щомісячно решти страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника починаючи з дати набрання рішенням законної сили в межах ліміту страхової суми за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, що становить 54600 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (ідентифікаційний код юр.особи - 20842474) на користь ОСОБА_2 14348 (чотирнадцять тисяч триста сорок вісім) гривень 39 копійок судових витрат.

В стягненні моральної шкоди з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (ідентифікаційний код юр. особи - 20842474) на користь ОСОБА_2 в розмірі 9600 гривень відмовити.

В апеляційній скарзі представник АТ «СК «Країна» - Васютін А.Г. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що основним нормативно-правовим документом в даній сфері господарської діяльності є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до вимог статті 35 наведеного Закону, потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, в установлений законом строк подає страховику заяву про страхове відшкодування, для якої додаються документи, у тому числі, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розмір пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника.

Додатково зазначив, що ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Зазначає, що для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місць.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що суд також повинен був встановити, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для позивача допомога з боку особи, яка надавала її утримання, тобто загиблої доньки.

Проте, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів про те, що вона перебувала на утриманні загиблої та мала дохід менший від встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, а також, що допомога загиблої була основним та постійним джерелом її існування.

Суд першої інстанції не дотримався положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України та не врахував наведену відповідачем судову практику.

В судовому засіданні суду апеляційної скарги представник страхової компанії доводи апеляційної скарги підтримала, зазначила, що рішення суду оскаржується в частині задоволених позовних вимог з підстав викладених у скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Представник позивачки, у судовому засіданні, доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим. Зазначив, що суду першої інстанції надані докази щодо надання донькою допомоги матері, ця допомога з урахуванням стану здоров`я позивачки, отримання нею пенсії в мінімальному розмірі, необхідністю підтримувати свій стан здоров`я за наявності онкозахворювання була суттєвою, та дійсно за життєвих обставин позивачки була її основним та постійним джерелом існування.

Задовольняючи позов в частині стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції, посилаючись на норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, виходив з того, що позивачкою доведено, що вона відноситься до особи, яка була на отриманні та мала на день смерті ОСОБА_4 право на одержання утримання, перебувала на утриманні доньки, яка за життя надавала матеріальну допомогу, купувала продукти харчування, ліки, допомагала по господарству.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2016 року близько 20:00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «ДеоЛанос» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Джарилгацькій в м. Скадовську, в західному напрямку, наближаючись до перехрестя із вул. Морською, ОСОБА_3 не виконав вимоги пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , яка рухалася по проїзній частині в попутному напрямку.

Від спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла в лікарняному закладі ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 35-37).

Зазначені обставини підтверджуються вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2018 року у справі № 663/2415/17, за яким ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні - у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 286 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки, за ч. 1 ст. 135 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 рік, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України (т.1, а.с. 16-34).

Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля «ДеоЛанос» реєстраційний номер НОМЕР_3 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК4624183 (т. 1, а.с. 57).

Позивачка, ОСОБА_2 , є матір`ю загиблої ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (т. 1, а.с. 39) прізвище змінено внаслідок реєстрації шлюбу ( т.1 а.с.47)

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 3 групи загального захворювання з 14.02.2012 безстроково (т. 1, а.с. 42, 107).

Довідка Управління Пенсійного фонду України Головного управління ПФУ в Херсонській області від 27.11.2018 вих. № 2310 свідчить про те, що ОСОБА_2 , в період з червня 2018 року по листопад 2018 року отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452 грн. щомісячно (а.с. 42-43). Наведений у довідці розмір пенсії, який є мінімальним, з урахуванням її пенсійного посвідчення від 07.07.2015, свідчить, що ОСОБА_2 на час загибелі доньки також була отримувачем мінімальної пенсії по інваладності.

З довідки від 28.11.2018 вбачається, що ОСОБА_4 працювала на підприємстві споживчої кооперації «Хлібокомбінат Скадовського райст», за період роботи з 01.11.2015 по 30.10.2016 було виплачена заробітна плата 33105,37 грн. (т. 1, а.с. 49).

05.02.2019 представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 звернувся до АТ «СК «Країна» з повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника - не менше 19 200,00 грн. (1/3 частини, що належить ОСОБА_2 - матері загиблої, пенсіонеру) (т. 1 а.с. 58-59, 63).

Страховою компанією, внаслідок розгляду наведених заяв, було запропоновано надати документи у тому числі ті, що підтверджують перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 65).

З матеріалів справи вбачається, що представником ОСОБА_2 страховій компанії, для підтвердження перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_7 надані: оригінал акту про засвідчення факту перебування на утриманні загиблої , незасвідчений відповідним органом, а також незасвідчені заяви трьох мешканців м. Скадовська, в яких вони повідомляють, що ОСОБА_4 мала можливість проявляти турботу про своїх батьків: забезпечувала необхідними ліками, продовольчими наборами, своєчасно купляла необхідні речі ( т.1 а.с.66,53-56).

АТ «СК «Країна» листом від 29 квітня 2020 року повідомила представника позивача, на користь ОСОБА_2 сплачено страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 4800,00 грн. (12 коефіцієнт заробітних плат, встановлений п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ») х 1600,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на день настання страхового випадку) / 4 (кількість осіб, які мають право на отримання зазначеного страхового відшкодування) (т. 1 а.с. 101-102).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 ,який діє від імені ОСОБА_2 , посилався на наявність у неї права на відшкодування шкоди, передбачене положенням статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» статті 1200 ЦК України.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Зазначена стаття СК України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19, під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Наявність у позивачки 3 гр. інвалідності та знаходження на «Д» обліку у онколога з 17.02.2011 (т.1 а.с. 205-206), розмір її мінімальної пенсії, покази свідка про те, що за життя загибла допомагала позивачки, оскільки остання за станом здоров`я не мала можливості готувати їжу, виконувати у повному обсязі хатню роботу, також донька купувала за власний кошт ліки, свідчать як про потребу у матеріальній допомозі, так і її надання та отримання.

При цьому суд надав оцінку доказам у тому числі і у контексті з`ясування питання, чи перебувала позивачка на утриманні ОСОБА_4 на момент її смерті, проте відповідно до статті 1200 ЦК України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання.

Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 643/207/16-ц, провадження № 61-33638св18; від 06 травня 2020 року у справі № 742/554/19-ц, провадження № 61-20355св19; від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19-ц, провадження № 61-320св20.

Оскільки доводи апеляційної скарги про недоведеність надання допомоги позивачці, перебування її на утриманні загиблої, зводяться до переоцінки доказів належну оцінку, яким надав суд першої інстанції, а тому колегією суддів підлягають відхиленню.

Враховуючи вищенаведене та вимоги частини 1 статті 367 ЦПК України, щодо перевірки законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія судів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, внаслідок чого рішення суду першої інстанції в оскарженій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375,3 82 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 30 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.П. Воронцова

Л.В. Пузанова

Повний текст постанови складено 04 листопада 2021 року.

Суддя І.В. Склярська