ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Херсон

справа № 766/11593/21

провадження № 22-ц/819/1743/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарСавицька А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 липня 2021 року у складі судді Булах Є.М. в справі за заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову до його подання (особи, які можуть отримати статус учасника справи: відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа - ОСОБА_3 ),

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначив, що 26 січня 2007 року між ОСОБА_3 та АТ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір №0, за умовами якого банк надав позивачу споживчий кредит в розмірі 105 731 дол. США під 12, 3% річних. В той же день між тими ж сторонами було укладено кредитний договір №0 за яким позивачу було надано споживчий кредит в сумі 191 400 дол. США зі сплатою 12,3% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за означеними кредитними договорами укладений іпотечний договір від 26.01.2007р. реєстровий номер 277 посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М. за яким в іпотеку передано офіс і магазин промислових товарів, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.01.2007р.

Іпотечний договір містить у собі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене за змістом розділу 5 іпотечного договору.

12 грудня 2011 року АТ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу відступило право вимоги за кредитними договорами та правочинами укладеними в їх забезпечення TOB «Кей-Колект».

У зв`язку із тривалим невиконанням позивачем взятих на себе зобов`язань в жовтні 2014 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 29.10.2015р. у справі №667/8421/14-ц в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» відмовлено повністю на підставі ст.257 ЦК України у зв`язку із пропуском строків позовної давності.

18 грудня 2015 року Комсомольський районний суд м. Херсона розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Кей-Колект» про визнання іпотеки припиненою, постановив рішення згідно якого позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. Визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором від 26.01.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М. укладеним між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект», припинено обтяження іпотекою зареєстроване у Державному реєстрі іпотек за №8226983 та знято заборону відчуження зареєстровану у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №4408398 з офісу і магазину промислових товарів, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування від 25.02.2016 року ОСОБА_1 набув у власність офіс і магазин промислових товарів, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 та є їх власником на теперішній час.

Проте, рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 29.03.2017 року, рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 18.12.2015р. було скасовано, у справі постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, відповідно - запис про іпотеку було поновлено в державному реєстрі речових прав.

25.01.2021р. ОСОБА_1 отримано дві вимоги ТОВ «Кей-Колект» про усунення порушень основного зобов`язання від 15.01.2021р. вих. №15/01/2021/733721/1 та №15/01/2021/733721/2 які є обов`язковим попередженням та необхідною умовою для звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто розпочато процедуру такого стягнення.

Заявник вважає що у зв`язку із пропущенням строків позовної давності та іншими обставинами (серед іншого - невідповідності вимоги про усунення порушень іпотечного договору положенням іпотечного договору, безпідставного нарахування відсотків після припинення дії кредитного договору), кредитор/іпотекодержатель не має права вимагати сплати заборгованості та втратив також і право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Наразі заявник має намір подати позов про визнання правочину недійсним та заборону ТОВ «Кей-Колект» вчиняти дії із звернення стягнення на предмет іпотеки. Виконання можливого рішення суду про заборону вчиняти дії із звернення стягнення на предмет іпотеки стане неможливим після такого звернення стягнення.

Посилаючись на вищевикладене заявник просив суд забезпечити позов шляхом заборони вчинення реєстраційниї дій щодо офісу і магазину промислових товарів, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01) до вирішення справи по суті.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 липня 2021 року заява ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , задоволена.

Заборонено державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо нерухомого майна: офісу і магазину промислових товарів розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 25.02.2016 року приватним нотаріусом Херсонського МНО Голодюк О.М., реєстровий №277.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ухвала суду першої інстанції не є пропорційною позовним вимогам, оскільки останньою не забезпечено принцип рівності сторін через невиконання певних процесуальних дій які спрямовані на недопущення зловживання процесуальними правами та запобігти збиткам спричиненим безпідставним позовом.

Письмовий відзив на адресу суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Види забезпечення позову визначені у ст.150 Цивільного процесуального кодексу України, одним із яких, зокрема, є заборона вчиняти певні дії ( п. 2 ч. 1ст.150 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями викладеними в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

ОСОБА_1 є власником нерухомого майна офісу і магазину промислових товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке за іпотечним договором від 26.01.2007 року передано в іпотеку.

Умовами іпотечного договору передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки на розсуд іпотекодержателя шляхом: передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя, право власності переходить до останнього з моменту отримання застереження у порядку передбаченому ст. 36 Закону України «Про іпотеку», а у разі продажу від свого імені предмету іпотеки у передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеки» і повідомлення. Отже вказане іпотечне застереження не перешкоджає іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки, втому числі, й у позасудовий спосіб, в будь- який час.

Іпотекодержателем на теперішній час є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

З матеріалів заяви вбачається, що заявник, зважаючи на наявні обставини відсутності перед ТОВ «Кей-Колект» будь-яких фінансових зобов`язань, має реальні побоювання недобросовісних дій відповідача щодо відчуження спірного майна, власником якого він є та вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони державним органам на вчинення реєстраційних дій відносно майна, іпотекодержателем якого є ТОВ «Кей-Колект» може вплинути на ефективність захисту порушених прав заявника та може ускладнити виконання рішення суду в майбутньому.

25.01.2021року ОСОБА_1 отримав дві вимоги ТОВ «Кей-Колект» про усунення порушень основного зобов`язання від 15.01.2021р. вих. №15/01/2021/733721/1 та №15/01/2021/733721/2 які є обов`язковим попередженням та необхідною умовою для звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто розпочато процедуру такого стягнення. Отже зазначає про реальну можливість іпотекодержателя вчинити дії щодо зміни власника майна та внесення відповідних реєстраційних даних щодо нерухомого майна, що істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, якщо вимоги будуть задоволені.

Відповідно до ст. 2, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій що набрало законної сили.

Положеннями ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Відповідно до норм ЦПК України одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог та передбачають вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи характер заявлених позивачем вимог, співмірність обраного заходу забезпечення позову, обґрунтовано дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Тому з метою збереження існуючого правового титулу іпотекодержателя за ТОВ «Кей-Колект» до розгляду справи по суті, застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України відповідатиме меті застосування правового інституту забезпечення позову та позовним вимогам у майбутньому позові.

Таким чином, суд першої інстанції дотримався при ухваленні оскаржуваного судового рішення принципу співмірності та справедливого балансу інтересів всіх учасників справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд, приймаючи рішення про забезпечення позову, не пересвідчився в тому, що внаслідок оскаржуваної ухвали можуть порушуватись права та інтереси інших осіб, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки при вирішення питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при його постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 липня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 05 листопада 2021 року

Суддя Т.Г. Чорна