Справа №443/1109/21
Провадження №2/443/1173/21
РІШЕННЯ

іменем України

01 листопада 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Шевчука І.З.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади міста Жидачів в особі Жидачівської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить: встановити факт постійного проживання її разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини в с. Добрівляни Стрийського району Львівської області, тобто на момент смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт постійного проживання її разом із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини в с. Добрівляни Стрийського району Львівської області, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Добрівляни Стрийського району помер батько позивачки ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входило право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Зазначена частина квартири належала покійному на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 25.01.1995 року, виданого Жидачівською міською радою народних депутатів. Згідно довідки Жидачівського МВУКГ №1415 від 31.05.2021 року, ОСОБА_2 був зареєстрований в АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, що наступила 27.09.2017 року. 15.04.2002 року приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Михайлюк Н.Г., посвідчено заповіт ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за №274. Згідно заповіту, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, спадкодавець заповів дочці ОСОБА_1 . Зазначає, що окрім позивачки, інших спадкоємців за заповітом не було. Матір позивачки ОСОБА_3 не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не оформляла право на обов`язкову частку у спадщині. Її батьки були похилого віку, хворіли, а тому позивачка забрала їх проживати до себе, в с. Добрівляни Стрийського району Львівської області, де вони і померли. Стверджує, що оскільки вона постійно проживала із своїм батьком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Добрівляни Стрийського району померла матір позивачки ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входило право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Зазначена частина квартири належала покійній на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 25.01.1995 року, виданого Жидачівською міською радою народних депутатів. Згідно довідки Жидачівського МВУКГ №1416 від 31.05.2021 року, ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, що наступила 11.04.2019 року.

15.04.2002 року приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Михайлюк Н.Г., посвідчено заповіт ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №472. Згідно заповіту, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, спадкодавець заповів дочці ОСОБА_1 . Оскільки вона постійно проживала із своєю матір`ю на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила. Таким чином позивачка зазначає, що успадкувала після смерті своїх батьків за заповітом квартиру АДРЕСА_1 , проте юридично не оформила своїх спадкових прав.

Згодом позивачка вирішила юридично оформити спадщину, а тому 13.11.2020 року звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , однак нотаріус відмовив із підстав пропуску піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини та через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 . Стверджує, що не пропустила піврічний строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки постійно проживала із батьками на час їх смерті, не заявляла про відмову від спадщини, а тому фактично її прийняла, проте юридично не оформила.

Відтак позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини та вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 16.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів наведених в позовній заяві, просив позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, згідно якого повідомляє про відсутність на час розгляду в суді цієї справи матеріалів та іншої інформації, яка була б підставою щодо заперечення чи визнання позову,а також просить проводити розгляд справи без його участі.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Добрівляни Стрийського району помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 28.09.2017 року (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входило право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Зазначена частина квартири належала покійному на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 25.01.1995 року, виданого Жидачівською міською радою народних депутатів (а.с.24).

Згідно довідки Жидачівського МВУКГ №1415 від 31.05.2021 року, ОСОБА_2 був зареєстрований в АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

За життя ОСОБА_2 було складено заповіт, який посвідчено 15.04.2002 року приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Михайлюк Н.Г., та зареєстрований в реєстрі за №474, згідно якого останній заповів все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.14).

Окрім позивачки, іншим спадкоємцем за законом була матір позивачки ОСОБА_3 , однак вона спадщину не прийняла, оскільки не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не оформляла право на обов`язкову частку у спадщині, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №65495494 від 08.07.2021 року, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Добрівляни Стрийського району померла матір позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 11.04.2019 року (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої входило право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Зазначена частина квартири належала покійній на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 25.01.1995 року, виданого Жидачівською міською радою народних депутатів (а.с.24).

Згідно довідки Жидачівського МВУКГ №1416 від 31.05.2021 року, ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

15.04.2002 року приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Михайлюк Н.Г., посвідчено заповіт ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №472. Згідно заповіту, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, спадкодавець заповів дочці ОСОБА_1 (а.с.18).

Оскільки позивачка постійно проживала із своєю матір`ю на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру №65495386 від 08.07.2021 року, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , 29.09.1979 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.11).

Як видно із копії паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання зареєстрована у АДРЕСА_3 (а.с.9 на звороті).

Позивачка звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , однак нотаріус постановою №368/02-31 від 13.11.2020 року відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, у зв`язку із тим, що вона пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви, а також відсутні правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.20).

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в судовому засіданні кожен окремо дали покази про те, що ОСОБА_1 забрала своїх батьків в с.Добрівляни Стрийського району Львівської області, оскільки її батьки були похилого віку, хворіли, а тому здійснювала догляд за ними, займалася їхніми похоронами.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Суд зауважує, що метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини є необхідність реалізації позивачем права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими в судовому засіданні доказами, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із своїми батьками у с.Добрівляни Стрийського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останніх, а тому позов у цих частинах є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_4 , який належалав на праві власності ОСОБА_8 , що підтверджено наявними у справі доказами, які перелічені вище.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач стверджує, що оригінали правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно втрачено.

Доказом того, що покійним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належав на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 є копія з матеріалів інвентаризаційної справи Свідоцтва про право власності на квартиру (а.с.24).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у тому числі, за відсутності у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, що належало її померлим батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (спадкове майно), перешкоджає їй в реалізації спадкових прав, зокрема оформленню спадщини нотаріусом.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по Ѕ частини на квартиру АДРЕСА_1 також підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини в с.Добрівляни Стрийського району Львівської області, тобто на момент смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини в с.Добрівляни Стрийського району Львівської області, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2021 року.

Головуючий суддя С.І Сливка