Провадження № 2/127/3574/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Юнекс Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 17 вересня 2019 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви №б/н від 17 вересня 2019 року та виписки-повідомлення № НОМЕР_1 .UAН. Підписанням вказаних документів відповідач підтвердила, що ознайомилася і погодилася з публічною пропозицією банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті www.unexbank.com.ua. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 09 червня 2021 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 32 085,46 грн, з яких: 23 795,58 грн заборгованість за кредитом; 8 289,88 грн - заборгованість за відсотками та комісіями. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судовий збір.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2021 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками, було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням, яка отримана нею, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 647, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України.

Судом установлено, що 17 вересня 2019 року між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви на оформлення кредитної картки і встановлення кредитного ліміту та надання виписки повідомлення № UA7874001.UAН укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Згідно умов цього договору відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні з використанням платіжної картки № НОМЕР_2 «Кредитна картка Хочука», тип картки «не персоніфікована», встановлені кредитний ліміт в розмірі 25000,00 грн, фіксована процентна ставкою за користуванням кредитними коштами в розмірі 52,00% річних строком до 17 вересня 2020 року та щомісячне погашення кредиту.

Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами, строк кредитування та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 17 вересня 2019 року.

Відповідач отримала картку та користувалася коштами, про свідчить розписка про отримання платіжної картки від 17 вересня 2019 року та виписка по особовому рахунку.

Банк, звертаючись до суду з позовом, надав анкету-заяву від 17 вересня 2019 року та виписку - повідомлення, Публічну пропозицію на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, розписку відповідачки про отримання нею платіжної картки від 17 вересня 2019 року, виписку по особовому рахунку та розрахунок заборгованості.

Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 09 червня 2021 року становить 32 085,46 грн, з яких: 23 795,58 грн заборгованість за кредитом, 8289,88 грн - заборгованість за відсотками.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит та сплати нарахованих процентів.

Визначаючись щодо заявлених вимог, суд звертає увагу, що позивач просить стягнути як тіло кредиту, так і відсотки.

Як слідує з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості тіло кредиту становить 23 795,58 грн, вказаний розмір підтверджується матеріалами справи, а тому підлягає стягненню.

Що стосується відсотків, то як слідує з розрахунку, заборгованість по відсоткам, які позивач просить стягнути, становить 8289,88 грн. При цьому ця сума визначена за період 18 вересня 2020 року по 09 червня 2021 року з розрахунку 60% річних.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Слід звернути увагу, що, як вказувалося, сторони обумовили розмір процентів в розмірі 52% річних, що підтверджується даними анкети-заяви від 17 вересня 2019 року та виписки повідомлення № UA7874001.UAН від 17 вересня 2019 року, які підписані сторонами та дійсно містять умови нарахування відсотків за користування кредитними коштами в погодженому розмірі у фіксованій ставці в межах строку кредитування. При цьому умови договору не містять погоджених положень щодо нарахування та сплати процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування.

Однак, розрахунок заборгованості по процентам, наданого банком, проведений за ставкою 60% річних та за період з 18 вересня 2020 року по 09 червня 2021 року. В той же, як слідує з матеріалів справи, сторони погодили строк кредитування 12 місяців, тобто до 17 вересня 2020 року.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення процентів нарахованих після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі висновки суду, узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц.

Так у постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що після закінчення строку кредитування позичальник мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги кредитором повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

З огляду на наведене Велика Палата ВС зробила висновок про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Також Велика Палата ВС наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Таким чином, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Суд звертає увагу також на норми ст. 1050 ЦК України якими передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже у даній справі кредитор має право на отримання гарантій неналежного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, однак таких вимог банк не заявляв.

З огляду на викладене вимоги про стягнення процентів задоволенню не підлягають.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 23 795,58 грн, з яких: 23 795,58 грн заборгованість за тілом кредиту, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1683,43 грн (пропорційно задоволеним вимогам).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк» (код ) заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб UA7874001.UAН від 17 вересня 2019 року в розмірі 23 795,58 грн (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто п`ять гривень 58 коп), з яких: 23 795,58 грн заборгованість за тілом кредиту, а також 1683,43 грн судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Юнекс Банк» (04070, м. Київ, вул. Почайнинська, буд. 38, ,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: