Єдиний унікальний номер судової справи: 489/100/18
Номер провадження: 88-ц/812/15/21 Суддя-доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

ОСОБА_3 , подану в її інтересах

адвокатом Гайдаржий Андрієм Валерійовичем

про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Миколаївського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и л а:

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначала, що відповідач ОСОБА_4 є її батьком, з якого рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва на користь її матері на її (позивачки) утримання були стягнуті аліменти у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2007 року і до досягнення нею повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_1 їй виповнилось 18 років, але вона є студенткою Миколаївського інституту права Національного університету «Одеська юридична академія» денної форми навчання, спеціальність «правознавство».

Позивачка вказувала, що навчається на контрактній основі, стипендії не отримує, не працює, фінансові витрати на навчання несе разом з матір`ю, з якою вона проживає.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що у зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач надавати в добровільному порядку відмовляється, просила суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь аліменти у розмірі ј частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до закінчення нею навчального закладу, але не довше ніж до досягненню нею 23 -річного віку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 січня 2018 року і до закінчення навчання - червня 2019 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що донька продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній основі і тому не може працевлаштуватись, перебуває на утриманні матері, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, зважаючи на його матеріальний та сімейний стан, може сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Не погодившись із вказаним рішенням, представник відповідача - ОСОБА_6 подала до суду апеляційну скаргу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2019 року в частині розміру аліментів змінено. Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/30 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 11 січня 2018 року на період навчання до 30 червня 2019 року. Рішення суду в частині судових витрат залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, однак при цьому належним чином не мотивував свій висновок щодо визначення розміру аліментів саме у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу). Врахувавши, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, а також вимоги розумності і справедливості, з огляду на розмір доходу відповідача, слід змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів до 1/30 частини від усіх видів його заробітку (доходу).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року без змін.

27 вересня 2021 року адвокат Гайдаржий А.В., діючи в інтересах ОСОБА_3 подав до Миколаївського апеляційного суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови колегії суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду від 11 грудня 2021 року.

Заява мотивована тим, що відповідно до постанови Миколаївського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2019 року в частині розміру аліментів змінено. Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на її користь у розмірі 1/30 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 11 січня 2018 року на період навчання до 30 червня 2019 року. Вказана постанова перебуває на примусовому виконанні в Заводському відділі ДВС м. Миколаєва. 22 вересня 2021 року вона одержала від державного виконавця розрахунок заборгованості по аліментам, з якого вбачається, що дохід відповідача за 2018 рік складає 285 943,68 грн, а не 3 892 000 грн, як зазначено у декларації відповідача за 2018 рік. Вказане впливає на розмір аліментів, на які вона має право. Зазначає, що вказані обставини на час розгляду справи відомі їй не були, оскільки відповідач не надав суду відомостей про його дійсний дохід за 2018 рік, у зв`язку з цим є підстави для перегляду постанови Миколаївського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Посилаючись на викладене, представник позивачки - адвокат Гайдаржий А.В. просив постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року змінити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 11 січня 2018 року на період навчання до 30 червня 2019 року.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка є повнолітньою (т. 1 а.с.5).

ОСОБА_7 на час розгляду справи була студенткою третього курсу денної форми навчання Миколаївського інституту права Національного університету «Одеська юридична академія» з 01 вересня 2017 року до 30 червня 2019 року (т. 1 а.с.8).

Згідно індивідуального договору про підготовку фахівця - бакалавра, вартість щорічного навчання ОСОБА_3 у Миколаївському інституті права Національного університету «Одеська юридична академія» становить 19 200 грн. (т. 1 а.с. 9).

Відповідач з 21 вересня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з А. ОСОБА_8 , з якою вони виховують трьох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та мають статус багатодітної сім`ї (т. 1 а.с.61-65).

ОСОБА_4 офіційно працевлаштований та з 02 квітня 2018 року займає посаду заступника голови Правління з безпеки ПрАТ України «Дунайське пароплавство» (т. 1 а.с.54-60).

Згідно квитанцій ПАТ КБ «Приватбанк» від 11 серпня 2017 року та 19 лютого 2018 року ОСОБА_4 було сплачено за навчання доньки у вказаному вище навчальному закладі по 9 600 грн. (т. 1 а.с.66, 71).

Заробітна плата отримана за основним місцем роботи відповідача за 2018 рік становить 3 892 000 грн., що підтверджується копією декларації ОСОБА_4 , яка розміщена у Єдиному державному реєстрі декларацій на сайті НАЗК (т. 1 а.с.117-122).

Згідно із частинами 1, 2, 4, 5 статті 423 ЦПК України рішення суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Слід розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, незадоволення певних клопотань про витребування доказів, призначення експертизи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не є нововиявленими обставинами також ті обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України» (CASE «PONOMARYOV v. UKRAINE»), рішення від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

З аналізу наведених представником позивачки підстав щодо перегляду постанови суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами вбачається, що заявник посилається як на нововиявлені обставини на розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, наданий старшим державним виконавцем Заводського відділу ДВС Бабченко Є.М. від 20 вересня 2021 року зі змісту якого вбачається, що розмір доходу ОСОБА_4 за 2018 рік становить 285943,68 грн., а не 3 892 000 грн. як було встановлено судом під час розгляду справи (т. 2 а.с. 145).

Однак, наведені у заяві обставини (розрахунок заборгованості зі сплати аліментів) не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки вони не відповідають усім необхідним умовам для віднесення їх до таких, та зводяться до незгоди позивачки та її представника з оцінкою судом апеляційної інстанції наявних у справі доказів щодо розміру доходу відповідача, але не містять посилань на будь-які нововиявлені обставини в розумінні статті 423 ЦПК України.

Відповідно до частини 3 статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить доводів, що свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 429 ЦПК України для її задоволення та скасування судового рішення, що переглядається, а тому у задоволенні цієї заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 381, 423, 429 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , подану в її інтересах адвокатом Гайдаржий Андрієм Валерійовичем про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Миколаївського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

Постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Судді: Т.В. Крамаренко

Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст ухвали складено 04 листопада 2021 року.