Провадження № 6/161/607/21
У Х В А Л А

01 листопада 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі Остимчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк подання Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Луцьк) Головного державного виконавця Білова В.А. про визнання частки боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати частку боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності

11.08.2021 року головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Луцьк) Білова В.А. звернулася до суду із поданням про визначення 1/3 частки боржника ОСОБА_1 у майні, що належить на праві спільної сумісної власності в квартирі АДРЕСА_1 , якою він володіє разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Вимоги подання мотивовано тим, що на виконанні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Луцьк) Білової В.А знаходиться зведене виконавче провадження №66290562 з примусового виконання виконавчих проваджень:

АСВП №62949256 від 04.09.2020 року УПП У Волинській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 1020 грн. штрафу;

АСВП №63763955 від 02.12.2020 на підставі постанови виданої Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 01.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 81600 грн. штрафу;

АСВП №63764158 від 02.12.2020 на підставі постанови виданої Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 01.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 420 40 грн. судового збору;

АСВП №64640831 від 25.02.2021 на підставі постанови виданої Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 81600 грн. штрафу;

АСВП №64640324 від 25.02.2021 на підставі постанови виданої Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 01.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 420 40 грн. судового збору;

Всього за зведеним виконавчим провадженням №66290562 залишок боргу складає 164040,80 грн. За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 . Згідно з файл-відповідей які надійшли встановлено, що ОСОБА_1 відкритих рахунків в банку чи інших фінансових установах, як фізична особа-підприємець немає. Згідно ПФУ боржник за трудовим чи цивільно-правовим договором не працевлаштований. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна судом було встановлено, що за боржником зареєстроване право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Квартира знаходиться у спільній сумісній власності боржника та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності, 745-р від 28.09.2006 року.

Відповідно до частини 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Згідно з частиною 1 статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішується судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Оскільки, у приватного виконавця на виконанні у складі зведеного виконавчого провадження №66290562, знаходиться виконавчий лист №161/10053/20 від 01.09.2020 року виданий Луцьким міськрайонним районним судом Волинської області, тому приватний виконавець звертається з відповідним поданням саме до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Відповідно до частини 2 статті 443 ЦПК України, суд у десятиденний строк розглядає питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Сторони в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 442 ЦПК України, їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, вивчивши подання приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що подання підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок та підстави звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, передбачені ст. 366 ЦК України. Кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі ст. 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст. 371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 3676231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику або заінтересованій особі прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17.

Із матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у другому відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Луцьк) головного державного виконавця Білової В.А. є зведене виконавче провадження, до складу якого входить п`ять виконавчих проваджень.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 . Всього борг складає за зведеним виконавчим провадженням №66290562 залишок боргу складає 164040,80 грн

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом було встановлено, що за боржником зареєстроване право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Дана квартира знаходиться у спільній сумісній власності боржника та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності, 745-р від 28.09.2006 року.

За таких обставин суд виходить із того, що частки у спільному сумісному майні є рівними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-82, 89, 353-355, 443 ЦПК України, ст.ст. 356, 357, 366, 368, 370, 371 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

Подання Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Луцьк) Головного державного виконавця Білова В.А. - задовольнити.

Визначити 1/3 частку майна боржника ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 у квартирі АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 01.11.2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська