КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 705/4864/20

провадження № 22-ц/824/13798/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В. А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Пугач Д.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - Бригинець Анюти Анатоліївни

на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у складі судді Литвинова І.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати і він є її єдиним спадкоємцем, але звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не мав можливості, оскільки на території України встановлено карантин у зв`язку

із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2, для запобігання чого рекомендовано особам похилого віку, які належать до групи підвищеного ризику ураження, до якої належить і позивач, досягнувши 59 років, самоізолюватися.

Зазначав, що розпочав процедуру заміни паспорту громадянина України у вигляді книжечки на ID-картку, яку було видано йому 26 жовтня 2020 року, а довідку про реєстрацію місця проживання 02 грудня 2020 року, що також ускладнило звернення до нотаріуса, оскільки у позивача були відсутні документи.

На підставі викладеного, просив визначити для нього додатковий строк тривалістю у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та встановлено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 - два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 14 липня 2021 року представник відповідача звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Печерського районного суду м. Києва в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Зауважує, що за відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Звертає увагу суду, що матеріали справи не містять жодного доказу відсутності інших спадкоємців, крім того навіть у разі якщо позивачем в рамках даної справи було б доведено, що він є єдиним спадкоємцем, то належним відповідачем по справі має бути територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших сучасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності всіх учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, розглянувши справу по суті, виходив з того, що строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, у зв`язку із обставинами, які перебували поза волею заявника.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, вказаним вимогам рішення суду не відповідає з огляду на наступне.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Судом установлено, що 04 липня 2018 року ОСОБА_2 оформила в АТ КБ «ПриватБанк» послугу «Стандарт безподатковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних виплат на 6 місяців» 5200, нарахування за якою зараховувалися на картку № НОМЕР_1 , проценти - НОМЕР_3 (а. с. 11).

Протягом дії карантину ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а. с. 10).

Позивач є сином померлої ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 15 травня 1961 року Бабанською сільрадою Уманського району Черкаської області (а.с. 9).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 до 23 жовтня 2020 року не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкритої спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 ІДК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За приписами статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву по прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважно, причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій.

Саме з такого розуміння зазначених норм матеріального права виходив суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги.

Проте, місцевий суд не врахував вимог частини другої статті 1272 ЦК України, згідно якої суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду па подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини; відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину; при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийнятті відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (Правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц).

За змістом частин першої третьої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Як убачається з матеріалів справи, ані позивач, ані його представник у визначені законом строки не подали клопотання про заміну неналежного відповідача, а після спливу цих строків - не доводили, що не знали або не могли знати до подання позову у справі про заміну неналежного відповідача.

Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні таких позовних вимог.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами у справах про спадкування є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно положень Рішення Київської міської ради від 7 липня 2016 року № 579/579 «Про Регламент Київської міської ради» із змінами і доповненнями Київрада - представницький орган місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду міста Києва та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Європейською Хартією місцевого самоврядування та додатковим протоколом до неї, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про столицю України - місто-герой Київ», «Про статус депутатів місцевих рад», іншими законами України та Статутом територіальної громади міста Києва.

Київрада є юридичною особою і може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав та нести обов`язки, бути позивачем і відповідачем у судах, зокрема звертатись до суду, якщо це необхідно для реалізації повноважень Київради і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Київрада має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, рахунки в банківських установах України.

Київрада правомочна розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до її відання. Питання, які належать до виключної компетенції Київради, визначаються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Судом установлено, що ОСОБА_1 позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини пред`явлено до АТ КБ «Приватбанк».

При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості про наявність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 .

А отже, належним відповідачем у справі за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом відповідно до чинного законодавства має бути територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, місцевий суд залишив поза увагою те, що позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини пред`явлено до неналежного відповідача та вирішив справу по суті заявлених вимог, тоді як повинен був вирішити питання обґрунтування позовних вимог, пред`явлених до неналежного відповідача, а також з`ясувати можливий спосіб захисту порушених, на думку позивача, прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, АТ КБ «Приватбанк».

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, задовольнивши позов частково та вирішивши спір по суті позовних вимог, що свідчить про порушення місцевим судом норм процесуального права та є підставою для скасування такого рішення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права на звернення до суду з позовною заявою до належного відповідача.

Пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового є порушення норм процесуального права.

Оскільки місцевий суд, ухвалюючи рішення, не врахував те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, а апеляційний суд у складі колегії суддів позбавлений процесуальної можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем на стадії апеляційного розгляду, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з підстав пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 261,20 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - Британець Анюти Анатоліївни - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 261,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Повне судове рішення складено «03» листопада2021 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик