26.10.2021 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Салдан Ю. О.,
секретар судового засідання Гаврищук К. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаргород» до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська Зоря» про визнання недійсним договору оренди землі,
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Підставами недійсності договору оренди землі 58-С/К від 02.08.2019, який укладено між ОСОБА_1 і СТОВ «Подільська Зоря», позивач вказав те, що вказаний договір був укладений щодо земельної ділянки, право оренди якої належало ТОВ «Агрофірма Шаргород». Таким чином, відповідач ОСОБА_1 допустила подвійну передачу в оренду спірної земельної ділянки і подвійну реєстрацію права оренди за різними юридичним особами.
Зокрема, позивач зазначив, що 11.09.2017 було здійснено подвійну реєстрацію права оренди землі на спірну земельну ділянку за СТОВ «Подільська Зоря».
27.11.2017 наказом Міністерства юстиції України № 3789/5 за скаргою ТОВ «Агрофірма Шаргород», який є чинним згідно з постановою ВС України від 16.07.2019 у справі № 802/2192/17-а, скасовано вказаний запис про право оренди землі за СТОВ «Подільська Зоря», а також скасовано записи про припинення права оренди ТОВ «Агрофірма Шаргород».
27.08.2020 було здійснено чергову подвійну реєстрацію права оренди землі щодо земельної ділянки ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі № 58-С/К від 02.08.2019 із СТОВ «Подільська Зоря», і цей запис є актуальним.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, у якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилась. Про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення особисто відповідачу за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача. Про причини неявки суд не повідомила, відзиву не надіслала.
Представник відповідача СТОВ «Подільська Зоря» в судове засідання повторно не з`явився. Відповідач належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надіслав.
2. Процесуальні дії у справі
31.08.2021 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано у відповідачів ОСОБА_1 і СТОВ «Подільська Зоря» належним чином засвідчену копію договору оренди землі №58-С/К від 02.08.2019 за клопотанням позивача, викладеним у позовній заяві.
Ухвалою суду від 26.10.2021 постановлено здійснювати заочний розгляд справи.
3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Право оренди земельної ділянки орендаря СТОВ «Подільська Зоря» за вказаним договором від 02.08.2019 №58-С/К було зареєстровано в Державному реєстрі 27.08.2019, номер запису про інше речове право 33027998. Цей запис є актуальним на момент розгляду справи.
4. Оцінка суду та норми права, застосовані судом
Відповідно до статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно з часиною 1 статті 5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (частина 1 статті 5).
Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (частини 1, 5 статті 6 Закону України «Про оренду землі»).
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13).
Частиною 1 статті 14 вказаного Закону встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Такі норми передбачені статтею 15 Закону України «Про оренду землі».
За змістом статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до приписів статті 17 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції Закону України № 191-VIII від 12.02.2015, який набрав чинності 05.04.2015) об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договору оренди землі, набуваються після відповідної державної реєстрації. Отже, орендар набуває право оренди та використання земельної ділянки саме з моменту реєстрації такого права, а не з моменту підписання договору.
Водночас, загальними положеннями Цивільного кодексу України, які стосуються будь-яких видів договорів, передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з пунктом 3.1. вказаного договору право оренди земельної ділянки виникає з моменту реєстрації цього права відповідно до законодавства, а сам договір набирає чинності після підписання сторонами.
Відомостей про те, що договір від 07.07.2017 між ОСОБА_2 і ТОВ «Агрофірма Шаргород» був визнаний недійсним чи розірваний, матеріали справи не містять.
Отже, згідно з цим договором ОСОБА_2 зобов`язався передати об`єкт оренди у користування ТОВ «Агрофірма Шаргород». Згідно із спеціальними нормами, які регулюють правовідносини у сфері договорів оренди землі, цей обов`язок вважається виконаним з моменту державної реєстрації права оренди. Таке право було зареєстровано за ТОВ «Агрофірма Шаргород» 02.08.2017.
За змістом частин 1 і 4 статті 148-1 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент державної реєстрації переходу права власності до ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 ) до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки; за згодою сторін договору оренди до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки.
Станом на день ухвалення рішення у цій справі вказана норма статті 148-1 викладена в новій редакції, згідно із якою внесення змін до договорів оренди із зазначенням нового власника земельної ділянки не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.
Згідно із частиною 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Пунктом 12.6 договору оренди землі від 07.07.2017, укладеного між ОСОБА_2 і ТОВ «Агрофірма Шаргород», перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення цього Договору.
Отже, права та обов`язки орендодавця за договором оренди землі від 07.07.2017 між ОСОБА_2 і ТОВ «Агрофірма Шаргород» перейшли до відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 5 статі 12 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження №12-80гс20).
Саме на відомості з Державного реєстру щодо укладення договору оренди землі від 02.08.2019 між ОСОБА_1 і СТОВ «Подільська Зоря» посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, оскільки копія згаданого договору у позивача відсутня.
Ухвалу суду від 31.08.2021 про витребування копії договору оренди землі від 02.08.2019 між ОСОБА_1 і СТОВ «Подільська Зоря» відповідачі не виконали, і не повідомили суд про неможливість подати вказаний доказ.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 10 статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
За таких обставин цієї справи суд вважає доведеним факт укладення договору оренди землі від 02.08.2019 №58-С/К між ОСОБА_1 і СТОВ «Подільська Зоря», на підставі якого було зареєстровано право оренди СТОВ «Подільська Зоря», враховуючи дані Державного реєстру. Доказів протилежного відповідачі не надали.
Як встановлено судом, станом на момент укладення оспорюваного договору оренди землі від 02.08.2019 №58-С/К між ОСОБА_1 і СТОВ «Подільська Зоря» і реєстрації права оренди спірної земельної ділянки за СТОВ «Подільська Зоря», яка була здійснена 27.08.2019, існували такі обставини:
-був дійсним договір оренди цієї ж земельної ділянки від 07.07.2017, укладений між ОСОБА_2 і ТОВ «Агрофірма Шаргород» строком на 10 років, права та обов`язки орендодавця за яким перейшли до відповідача ОСОБА_1 ; матеріали справи не містять доказів про те, що цей договір визнавався недійсним чи був розірваний;
Зокрема, з наявної у матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру вбачається, що право оренди ТОВ «Агрофірма Шаргород» було скасовано на підставі рішення апеляційного адміністративного суду у справі №802/2191/17-а. Предметом оскарження у цій справі був наказ Міністерства юстиції України від 27.11.2017 №3789/5, яким було скасовано низку рішень державного реєстратора про припинення прав оренди ТОВ «Агрофірма Шаргород» і реєстрацію права оренди на ті ж земельні ділянки за СТОВ «Подільська Зоря». Рішеннями судів першої та апеляційної інстанції вказаний наказ Міністерства юстиції України було скасовано. Однак, остаточним рішенням у цьому спорі, а саме постановою Верховного Суду від 16.07.2019 (справа №802/2191/17-а) рішення судів першої і апеляційної інстанцій було скасовано і провадження у справі закрито.
Тобто, зазначена у Державному реєстрі підстава припинення права оренди ТОВ «Агрофірма Шаргород» перестала існувати після ухвалення постанови Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №802/2191/17-а.
Надалі на підставі згаданого рішення Верховного Суду від 16.07.2019 Міністерство юстиції України видало наказ №2401/5 від 05.08.2019 «Про скасування наказу Міністерства юстиції України від 08 червня 2018 року № 1781/5 «Про скасування наказу Міністерства юстиції України № 3789/5 від 27 листопада 2017 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким було скасовано відміну наказу Міністерства від 27.11.2017 №3789/5.
Таким чином, дія наказу Мін`юсту від 27.11.2017 №3789/5 була відновлена і наказ є чинним. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.06.2021 у справі №125/731/19, яка стосувалась спору про право оренди землі між позивачем ТОВ «Агрофірма Шаргород» і відповідачами СТОВ «Подільська Зоря» та іншою фізичною особою, з побідними фактичними обставинами.
З огляду на зазначене, враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду щодо спростовуваної презумпції права, яку створюють відомості Державного реєстру, на підставі наданих позивачем доказів суд дійшов висновку, що державна реєстрація права оренди ТОВ «Агрофірма Шаргород», здійснена 02.08.2017, є актуальною, а також була актуальною на момент реєстрації права оренди СТОВ «Подільська Зоря» за оспорюваним договором. Водночас, на момент укладення оспорюваного договору від 02.08.2019, договірні відносини з ТОВ «Агрофірма Шаргород» за договором від 07.07.2017 припинені не були.
Наведене дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 передала свою земельну ділянку в подвійну оренду двом юридичним особам, зокрема, без припинення договірних відносин з ТОВ «Агрофірма Шаргород» за договором від 07.07.2017, відповідач ОСОБА_1 уклала договір оренди землі стосовно тієї самої ділянки з СТОВ «Подільська зоря» від 02.08.2019.
Вирішуючи питання про визнання недійсним договору оренди землі від 02.08.2019, укладеного між ОСОБА_1 і СТОВ «Подільська Зоря», суд керується таким.
Відповідно до положень статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України).
Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За змістом положень частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.
Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Внаслідок укладення ОСОБА_1 договору оренди землі від 02.08.2019 із СТОВ «Подільська Зоря» було порушено право користування земельною ділянкою, яке ОСОБА_1 (як спадкоємець ОСОБА_2 ) зобов`язалася передати ТОВ «Агрофірма Шаргород» на підставі чинного договору від 07.07.2017.
Оскільки законодавством не передбачено одночасного існування двох договорів оренди однієї і тієї ж земельної ділянки, то правочин, який порушує раніше передане право оренди земельної ділянки, суперечить закону. Вказане відповідно до положень частини 1 статті 203 і частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання цього договору недійсним.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 587/2110/16-ц, від 02.06.2021 у справі №125/731/19.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині припинення права оренди земельної ділянки, що було зареєстровано за СТОВ «Подільська Зоря» на підставі договору, який визнано судом недійсним, також підлягають задоволенню.
З наведених мотивів позов слід задовольнити повністю.
5. Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, то витрати із сплати позивачем судового збору в сумі 2270 грн слід стягнути на користь позивача з відповідачів в рівних частках по 1135 грн з кожного.
Доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано.
Керуючись ст. ст. 263-265, 273, 293, 294, ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаргород» до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська Зоря» про визнання недійсним договору оренди землі задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаргород» судовий збір в сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень.
Стягнути із Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська Зоря» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаргород» судовий збір в сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Барський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 01.11.2021.
Учасники справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаргород», ідентифікаційний код 35728295, місцезнаходження: вул. Соборна, 23, с. Плебанівка, Жмеринський (колишній Шаргородський) район, Вінницька область;
ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Подільська Зоря», ідентифікаційний код 03728200, місцезнаходження: вул. Мічуріна, будинок 20, с. Руданське, Жмеринський (колишній Шаргородський) район, Вінницька область.
Суддя Ю. О. Салдан