Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.

за участю секретаря судового засідання Гурової Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за весь період виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої доводи мотивував тим, що 12.07.20212 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір оренди транспортного засобу напівпричеп бортовий Е, марка та модель «ПП SDC», номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1996, колір червоний, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 . Відповідачу було передано вказаний транспортний засіб за актом приймання-передання. Однак, відповідачем умови договору п.п. 4.1-4.3 не виконувалися, орендна плата не сплачувалась, а тому транспортний засіб був повернутий 24.07.2013 року, у зв`язку з розірванням договору оренди транспортного засобу від 12.07.2012 року. У зв`язку з неналежною та несвоєчасною оплати орендної плати за користування транспортним засобом у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 50645.00грн.

29.08.2013 року заочним рішенням Волноваського районного суду з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором оренди транспортного засобу від 12.07.2012 року в розмірі 50645грн.; 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 910.80грн.; неустойку за користування річчю за час прострочення у розмірі 7096.76грн; судовий збір у розмірі 701.23грн. та зобов`язати ОСОБА_2 повернути транспортний засіб. Зазначене рішення набрало законної сили 09.09.2013 року та 07.10.2013 видано виконавчий лист. Суму боргу в розмірі 58652.56грн та судовий збір в сумі 701.23грн, згідно рішення суду на день подання данної позовної заяви не сплачено. За період прострочення виконання рішення суду стягував має право стягнути з боржника три відсотки річних та інфляційні витрати. Початок прострочення виконання грошового зобов`язання по договору оренди транспортного засобу від 12.07.2012 року у розмірі 58652.56грн визначено період з 09.09.2013 року по 10.07.2018 року. По даному зобов`язанню до стягнення з відповідача в якості інфляційних витрат за весь період прострочення виконання рішення суду належить сума у розмірі 82524.15грн. та в якості відсотків річних за весь період прострочення виконання рішення суду належить сума у розмірі 8508.64грн, які входять до складу грошового зобов`язання.

05.11.2018 року рішенням Волноваського районного суду з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто інфляційні витрати у розмірі 82524.15грн., три відсотки річних у розмірі 8508.64грн. за договором оренди транспортного засобу від 12.07.2012 року за весь період прострочення виконання рішення суду від 29.08.2013 року, яке набрало законної сили 05.12.2018 року та 03.01.2019 року видано виконавчий лист.

Проте, ні суму боргу за рішенням суду від 29.08.2013 року, ні суму боргу за рішенням суду від 05.11.2018 року відповідач на день подання даної позовної заяви не сплатив, рішення суду не виконані, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати від ОСОБА_2 сплати інфляційних втрат та три відсотки річних за весь період прострочення виконання рішень суду у судовому порядку.

Просив стягнути з ОСОБА_2 інфляційні витрати у розмірі 33249.60грн та три відсотки річних у розмірі 13693.13грн за вищезазначеним договором оренди, за весь період прострочення виконання рішень суду.

Позивача у судове засідання не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Відзив відповідача на позовну заяву до суду не надходив.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що транспортний засіб - напівпричіп бортовий Е, марка та модель «ПП SDC», номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1996, колір червоний, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , номерні знаки НОМЕР_1 у кількості 1 штука, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Дрогобицьким ВРЕР ДАІ ГУМВС України у Львівській області 29.10.2008 року, належить ОСОБА_1 (а.с.14).

З договору оренди транспортного засобу від 12 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області за реєстровим № 460, судом встановлено, що відповідачем приймався в строкове платне користування транспортний засіб напівпричіп бортовий Е, марка та модель «ПП SDC», номерний знак НОМЕР_1 , строком на 1 рік з орендною платою 5 000 гривень щомісяця, яка повинна бути сплаченою орендодавцю до 12 числа календарного місяця, що передує місяцю, в якому відбувається користування транспортним засобом. Передача транспортного засобу в оренду здійснюється сторонами за актом приймання-передавання.

З акту прийому-передачі № 1/12/07/2012 від 12 липня 2012 року судом встановлено, що зазначений вище транспортний засіб позивачем передано відповідачеві.

24 липня 2013 року відповідач ОСОБА_2 передав довіреній особі позивача вищевказаний напівпричіп, що підтверджується копією акту прийому-передачі №1 від 24 липня 2013 року.

Заочним рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 29 серпня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволені повністю, стягнуто з останнього за неналежне виконання умов договору оренди напівпричіпу загальну суму боргу 58652,56 грн., а також 701,23 грн. сплаченого судового збору.

07 жовтня 2013 року Волноваським районним судом видано виконавчий лист.

25 жовтня 2013 року заступником начальника ВДВС Волноваського РУЮ відкрито виконавче провадження.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 05.11.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволені повністю, стягнуто з останнього інфляційні витрати у розмірі 82524.15грн., три відсотки річних у розмірі 8508.64грн. за договором оренди транспортного засобу від 12.07.2012 року за весь період прострочення виконання рішення суду від 29.08.2013 року.

03.01.2019 року Волноваським районним судом видано виконавчий лист.

07.02.2019 року головним державним виконавцем ВДВС Волноваського РУЮ відкрито виконавче провадження.

11.03.2021 року головним державним виконавцем ВДВС Волноваського РУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документі стягувану.

23.04.2021 року головним державним виконавцем ВДВС Волноваського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

На день звернення позивача з позовом, рішення суду не виконано, заборгованість не сплачена.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із За змістом положень частини 1 статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).

Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що рішенням суду від 29 серпня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 58652,56 грн. та рішенням суду від 05.11.2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто з останнього інфляційні витрати у розмірі 82524.15грн., три відсотки річних у розмірі 8508.64грн Таким чином, між сторонами по справі наявне грошове зобов`язання, яке ОСОБА_2 належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 18 Постанови № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 2 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Таким чином, між сторонами у наявності грошове зобов`язання, яке відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача згідно з розрахунками, перевіреними судом, інфляційних витрат в сумі 33249.60 грн. та 3 % річних від простроченої суми 13693.13 грн., які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

На підставі ст. ст.11, 526,527,610,611, 615,625 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141,258, 259, 263, 265, 280 ЦПК України суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за весь період виконання рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати у розмірі 33249 (тридцять три тисячі двісті сорок дев`ять) грн. 60 коп., три відсотки річних у розмірі 13693 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто три) грн. 13 коп. за договором оренди транспортного засобу від 12 липня 2012 року за весь період прострочення виконання рішень суду від 29 серпня 2013 року, справа 221/3143/13-ц та рішення суду від 05.11.2018 року, справа №221/4848/18.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 469 (чотириста шістдесят дев`ять) грн. 42 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Писанець