Ухвала

04 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 369/8101/19

провадження № 61-16903ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (місто Київ) на постанову Київського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року у справі за позовом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, про відшкодування збитків, завданих державному бюджету,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (місто Київ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Державна казначейська служба України (далі - ДКСУ), Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області (далі - ГУ ДКСУ у Київській області),

про відшкодування збитків, завданих державному бюджету, у розмірі 13 585,22 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 27 квітня 2021 року (у складі судді Дубас Т. В.) позов Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Державного бюджету України грошові кошти у розмірі 13 585,22 грн

в порядку регресу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року

(у складі колегії суддів: Голуб С. А., Ігнатченко Н. В., Таргоній Д. О.) рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня

2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) відмовлено.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня

2021 року заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі

12 265,70 грн з яких: витрати на правову допомогу - 9 000 грн;

судовий збір - 3 265,70 грн.

Стягнуто з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 881,50 грн.

13 жовтня 2021 року Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції (місто Київ) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року

та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня

2021 року, в якій заявник просить скасувати постанову та додаткову постанову апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації,

що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є відшкодування збитків, тобто ціна позову становить 13 585,22 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Як вбачається з резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року, постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені статтею 389 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги ціну та предмет позову у справі, складність справи, а також її значення для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК Українивизначено, що

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно суд роз`яснює вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (місто Київ)

на постанову Київського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року

та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня

2021 року у справі за позовом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, про відшкодування збитків, завданих державному бюджету, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук