ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Херсон

справа № 766/19383/20

провадження № 22-ц/819/1548/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарСавицька А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2021 року у складі судді Майдан С.І. у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2018 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, але вона не в змозі самостійно забезпечити належний рівень життя дітям.

Згідно із судовим наказом Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 вересня 2018 року по справі № 766/10945/18 на її користь з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12.06.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що батько дітей в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а нею, позивачкою, в період з 2019 року по 2020 рік були понесені додаткові витрати для підтримання духовного та освітнього розвитку дітей, а саме: на їх лікування, придбання медичних товарів, транспортні витрати на оздоровлення дітей та заняття ними спортом, на одяг, харчування у дитячому садку, придбання непродовольчих товарів, іграшок, канцелярських товарів, на загальну суму 14 259,81 грн, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_3 половину витрачених додаткових витрат на дітей у сумі 7 129,90 грн.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_7 , у сумі 1799,04 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача додаткових витрат на суму 5 330,86 грн скасувати та ухвалити у відповідній частині нове рішення про задоволення заявлених вимог у сумі 7 129,90 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано погіршення стану здоров`я дітей, понесення матір`ю витрат на дошкільну освіту дітей, неправильно встановлено обставини щодо додаткових витрат, які полягають у розвитку творчих здібностей дітей, погіршення матеріального стану позивачки та ухилення відповідача від обов`язків, покладених на нього відповідно до ст. 180 СК України.

Письмовий відзив на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2018 року.

В шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання батьками шлюбу діти проживають разом з матір`ю.

Позивачка зазначає, що судовим наказом Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 вересня 2018 року з ОСОБА_3 на її користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12.06.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Зазначені обставини відповідач не оспорює.

Предметом заявлених вимог є стягнення з відповідача половини додаткових витрат на дітей за період з 2019 року по 2020 рік відповідно до статті 185 СК України.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Тому розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зазначив, що положення статті 185 СК стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц та від 01 квітня 2019 року у справі № 233/3518/17.

Суд задовольнив заявлені позивачкою вимоги в частині стягнення додатково понесених нею витрат на лікування дітей та придбання для них медичних товарів на загальну суму 3 598,07 грн, половина яких складає - 1799,04 грн. В цій частині рішення суду сторонами не оскаржується, тому в цій частині законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не перевіряється.

Суд відмовив позивачці у стягненні понесених нею витрат на:

- транспорт для оздоровлення дітей та заняття спортом в розмірі 373 грн.,

- дитячий одяг на суму 2104,70 грн.,

- харчування дітей в дитячому садочку на суму 7 436 грн.

- непродовольчі товари на суму 213,40 грн.

- дитячі іграшки на суму 263,99 грн.,

- канцелярські товари на суму 270,65 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд зазначив про те, що ці витрати не є додатковими, що викликані особливими обставинами. Такі витрати мають покриватися витратами матері на утримання дітей та аліментними платежами батька.

Такий висновок суду є правильним та таким, що узгоджується з позицією Верховного Суду.

Так, в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № №205/4622/16-ц касаційний суд зауважив, що витрати одного із батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

В ухвалі Верховного Суду від 30.04.2018 р. у справі № 522/6424/16-ц зазначено, що витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття є такими, що не відносяться до додаткових витрат у розумінні статті 185 СК України, а входять до складу аліментних платежів.

Щоденне харчування дитини у дитячому садочку не може вважатись особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат з боку іншого з батьків у розумінні статті 185 СК України, оскільки такі витрати повинні покриватись за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення суду, оскільки Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, а тому на позивача також покладається обов`язок брати участь у витратах на дітей, у тому числі, на щоденне харчування.

Відповідний висновок Верховного Суду знайшов своє відображення в ухвалі Верховного Суду від 30.07.2018 року у справі №522/6424/16-ц;

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин справи і вимог законодавства, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат на транспорт для оздоровлення дітей та заняття спортом, дитячий одяг, харчування дітей в дитячому садочку, непродовольчі товари, дитячі іграшки, канцелярські товари, оскільки такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, а входять до складу аліментних платежів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованості рішення суду в оскарженій частині є безпідставними та зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову в оскарженій частині.

Керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2021 року без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 04 листопада 2021 року

Суддя Т.Г. Чорна