Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3636/21
Провадження №: 2/332/1784/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2021 р.
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Литвиненко І.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 до Заводського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про звільнення майна з-під арешту.
ОСОБА_1 , в особі представника за довіреністю - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про звільнення майна з-під арешту, в якій просить звільнити з-під арешту 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачу та скасувати реєстраційний запис про обтяження від 27.03.2006 за № 3018589 відповідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АМ № 665400 від 29.12.2005 року, виданий ДВС у Заводському районі м. Запоріжжя про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , відповідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 28.02.2000 року.
На теперішній час позивачу стало відомо про наявність арешту, який був накладений на належну йому частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Арешт нерухомого майна було накладено 27.03.2006 року за № 3018589 відповідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АМ № 665400 від 29.12.2005 року, виданий ДВС у Заводському районі м. Запоріжжя.
З приводу зняття арешту з майна позивача до відповідача подана була відповідна заява, адже з приводу жодних відкритих виконавчих проваджень позивачу нічого не відомо.
Згідно відповіді Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у відділі відсутні виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 будь яких сум.
Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач, як власник вищезазначеного нерухомого майна, не має можливості в повній мірі реалізувати своє право володіння, користування та розпоряджання даною частиною квартири, у зв`язку із накладенням арешту та неможливість вирішення спору у позасудовому порядку, він вимушений звернутися до суду із позовною заявою про зняття арешту з нерухомого майна.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають та просять позов задовольнити в повному обсязі та прийнятим рішення на підставі обставин викладених у позові та за наявними в матеріалах справи письмових доказів.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиви на позов та клопотання від відповідача не надходив.
Через неявку відповідача у судове засідання, враховуючи письмову згоду представника позивача на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
На теперішній час позивачу стало відомо про наявність арешту, який був накладений на належну йому частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Арешт нерухомого майна було накладено 27.03.2006 року за № 3018589 відповідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АМ № 665400 від 29.12.2005 року, виданий ДВС у Заводському районі м. Запоріжжя.(а.с.9)
З приводу зняття арешту з майна позивача до відповідача подана була відповідна заява, адже з приводу жодних відкритих виконавчих проваджень позивачу нічого не відомо.
Відповідно відповіді Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зазначається наступне: «У відповідь на Вашу Заяву від 05.08.2021 Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомляє, що перевіркою бази даних АСВП встановлено, що на виконанні у відділі відсутні виконавчі документи про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
В АСВП відсутні дані щодо виконавчого провадження за 2005 рік, згідно Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання завершених виконавчих проваджень три роки. Для подальшого зняття з арешту з майна пропонуємо звернутися до суду.» (а.с.11)
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз`яснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.
Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
На сьогодні позивач бажає зареєструвати свою доньку у зазначеній квартирі, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.
Відповідно до ч. ч . 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача, внаслідок чого він позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з ј частини квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 16, 316, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 30, 76-89, 223, 247,258, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , в особі за довіреністю - ОСОБА_2 до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Звільнити з-під арешту ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , та скасувати реєстраційний запис про обтяження за №3018589внесений 27.03.2006 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Першою Запорізькою нотаріальною конторою на підставі постанови, винесеної 29.12.2005 року ДВС у Заводському районі м.Запоріжжя про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за АМ № 665400.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Заводського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.В. Марченко