Справа № 183/1124/21
Провадження № 2/201/2220/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 22 квітня 2021 року для розгляду за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якій позивач з урахуванням уточненої позовної заяви просить визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 159 623, 30 грн. на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого 28 травня 2020 року Новомосковською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-232. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 159 623, 30 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , який за життя недоотримав пенсію у розмірі 319 246, 60 грн. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є позивач, як дружина та ОСОБА_3 , як донька спадкодавця. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, в тому числі і на 1/2 частину недоотриманої пенсії в загальному розмірі 319 246, 60 грн., яку спадкодавець недоотримав за життя. 28 травня 2020 року Новомосковською державною нотаріальною конторою було видано два свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на 1/2 частину недоотриманої пенсії, а саме по 1/2 частині спадкової маси кожному зі спадкоємців. На іншу 1/2 частину недоотриманої пенсії нотаріальною конторою 28 травня 2020 року було видано свідоцтво про право власності на ім`я його дружини ОСОБА_1 у відповідності до ч. 2 ст. 61 Сімейного кодексу України.

У жовтні 2020 року позивач зверталася до Новомосковського відділу з питань виплати пенсій № 14 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із зверненням щодо виплати їй недоотриманої пенсії, яку за життя не отримав її чоловік, надавши до заяви свідоцтво про право власності від 28 травня 2020 року. Проте, листом відділу від 16 жовтня 2020 року № 614/04.16- 06 позивачу було відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 в сумі 159 623, 30 грн., з тих підстав, що чинним законодавством не передбачено проведення виплати недоотриманої пенсії померлих на підставі свідоцтва про право власності.

Також листом Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 04 грудня 2020 року, доньці позивача було відмовлено у виплаті грошових коштів на підставі свідоцтва про право власності та роз`яснено порядок отримання недоотриманих грошових коштів спадкодавця визначений ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У подальшому 16 лютого 2021 року Новомосковською державною нотаріальною конторою видано представнику Колесникової ТЛ. за довіреністю Колосниковій Н.Ю. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачу свідоцтва про право на спадщину на ім`я її довірителя замість свідоцтва про право власності, виданого 28 травня 2020 року, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 .

На даний час, відповідач на звернення позивача щодо виплати їй грошових коштів у розмірі 159 623, 30 гривень на підставі свідоцтва про право власності (документу що підтверджує належність саме їй даних грошових коштів) відмовляє у їх виплаті, посилаючись на порядок передбачений саме для спадкоємців осіб, які за життя недоотримали пенсію.

Однак дані грошові кошти після виділення їх із спільної сумісної власності подружжя являються особистою власністю ОСОБА_1 , на підтвердження чого їй видано свідоцтво про право власності.

Таким чином відповідач у справі відмовляється виплачувати грошові кошти позивачу посилаючись на норми закону, які не підлягають застосуванню до даних правовідносин (а.с.1-4, 60-63).

24 травня 2021 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач до заяви про виплату недоотриманої пенсії померлого чоловіка надала свідоцтво про право власності, а тому відсутні підстави у виплаті пенсії (а.с.31-32, 35-36).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 22 квітня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.24).

Ухвалою судді від 26 квітня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. (а.с. 25-26).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.44-45).

Представник позивача 19 жовтня 2021 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу за його відсутності.

Суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини встановленні судом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 05 вересня 2019 року (а.с.10).

ОСОБА_2 за життя недоотримав пенсію у розмірі 319 246, 60 грн.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є позивач, як дружина, та ОСОБА_3 , як донька спадкодавця.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, в тому числі і на 1/2 частину недоотриманої пенсії в загальному розмірі 319 246, 60 грн., яку спадкодавець недоотримав за життя.

28 травня 2020 року Новомосковською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право власності на ім`я його дружини ОСОБА_1 у відповідності до ч. 2 ст. 61 Сімейного кодексу України (а.с.11).

У жовтні 2020 року позивач зверталася до Новомосковського відділу з питань виплати пенсій № 14 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із зверненням щодо виплати їй недоотриманої пенсії, яку за життя не отримав її чоловік, надавши до заяви свідоцтво про право власності від 28 травня 2020 року. Проте, листом відділу від 16 жовтня 2020 року № 614/04.16- 06 позивачу було відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 , з тих підстав, що чинним законодавством не передбачено проведення виплати недоотриманої пенсії померлих на підставі свідоцтва про право власності (а.с.12).

Крім того, постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори від 16 лютого 2021 року ОСОБА_1 було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину замість свідоцтва про право власності, виданого 28 травня 2020 року (а.с.14).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися і внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Як передбачено ст. 71 Закону України «Про нотаріат» та відповідно до розділу II глави 10 п. 4 пп. 4.21. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при оформленні спадщини як за законом так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Так, дійсно у відповідності до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слідує, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсі! ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Частиною 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

На даний час, на звернення позивача щодо виплати їй грошових коштів у розмірі 159 623,30 гривень на підставі свідоцтва про право власності (документу що підтверджує належність саме їй даних грошових коштів) відмовляє у їх виплаті посилаючись на порядок передбачений саме для спадкоємців осіб, які за життя недоотримали пенсію.

Однак дані грошові кошти після виділення їх із спільної сумісної власності подружжя являються особистою власністю ОСОБА_1 , на підтвердження чого їй видано Новомосковською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право власності від 28 травня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-232.

Таким чином, відповідач у справі відмовляється виплачувати грошові кошти позивачу посилаючись на норми закону, які не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так, у розумінні ЦК України, гроші (грошові кошти) є одним із видів майна (глава 13 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В даному випадку судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності належить недоотримана за життя її чоловіком сума пенсії у розмірі 159 623, 30 грн., та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як власника коштів на отримання всього належного їй майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та стягнення грошових коштів задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 159 623, 30 грн. на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого 28 травня 2020 року Новомосковською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-232.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 159 623, 30 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять три грн. 30 коп.)

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь на користь держави судовий збір в розмірі 1 593, 23 грн. (одна тисяча п`ятсот дев`яносто три грн. 23 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст складено 05 листопада 2021 року.

Суддя С.О. Демидова