КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року

м. Київ

справа №760/9580/21

провадження № 22-ц/824/13002/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Пугач Д.С.

учасники справи:

позивач-

ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року у складі судді Мельник Н.Ф.

у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17 січня 1979 року у цивільній справі № 2-4/79 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про перегляд рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17 січня 1979 року, постановленого у цивільній справі № 2-4/79 за нововиявленими обставинами.

Зазначала, що у провадженні Народного суду Залізничного району міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Народного суду Залізничного району міста Києва від 17 січня 1979 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Народного суду Залізничного району міста Києва від 17 січня 1979 року.

Мотивуючи подану заяву, ОСОБА_1 посилалася на те, що судом не були встановлені істотні для справи обставини, які також не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, а саме: нею не було реалізовано право на звернення до суду в порядку, встановленому законом, та не вчинялися дії, що були необхідними для розгляду та вирішення цивільної справи № 2-4/79, прийняття рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17 січня 1979 року у цивільній справі № 2-4/79.

Про розгляд цієї справи та рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17 січня 1979 року у цивільній справі № 2-4/79 достовірно їй не було відомо до 07 грудня 2020 року. Оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу у неї в наявності, що також підтверджує факт того, що нею не було реалізовано право на звернення до суду в порядку, встановленому законом, та не вчинялися дії, що були необхідними для розгляду та вирішення цивільної справи № 2-4/79, прийняття рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17 січня 1979 року у цивільній справі № 2-4/79; їй не було відомо про існування та розгляд справи № 2-4/79 Народним судом Залізничного району м. Києва. Станом на дату розгляду Народним судом Залізничного району Києва справи № 2-4/79 та винесення рішення у ній, вони з ОСОБА_2 продовжували жити однією сім`єю та вести спільне господарство ще тривалий час і лише в 2016 році виникла необхідність у припиненні їхніх шлюбних відносин; факт того, що вони з ОСОБА_2 і далі продовжували шлюбні стосунки, не припиняли проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства однозначно входить до предмета доказування у справі про їх розлучення та безумовно вплинув би на юридичну оцінку судом обставин у справі № 2-4/79.

ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку для звернення до суду із вказаною заявою з тих підстав, що вона є людиною похилого віку, пенсіонеркою, юридичної освіти не має, у юридичних питаннях не компетентна, через що не могла одразу зрозуміти справи № 2-4/79 та наслідків рішення у цій справі, у зв`язку з чим нею було пропущено встановлений законодавством строк для звернення із заявою про перегляд рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17 січня 1979 року по цивільній справі № 2-4/79 за нововиявленими обставинами, про яке вона достовірно дізналась лише 07 грудня 2020 року. З огляду на зазначене, вважає, що наявні усі правові підстави для поновлення строку на подання даної заяви.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17 січня 1979 року у цивільній справі № 2-4/79.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 10 серпня 2021 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права .

Зазначає, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що їй не було відомо про існування та розгляд справи № 2-4/79 Народним судом Залізничного району м. Києва. Станом на дату розгляду Народним судом Залізничного району Києва справи № 2-4/79 та винесення рішення у ній, вони з ОСОБА_2 продовжували жити однією сім`єю та вести спільне господарство ще тривалий час і лише в 2016 році виникла необхідність у припиненні їхніх шлюбних відносин.

Факт того, що вони з ОСОБА_2 і далі продовжували шлюбні стосунки, не припиняли проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства однозначно входить до предмета доказування у справі про їх розлучення та безумовно вплинув би на юридичну оцінку судом обставин у справі № 2-4/79.

02 вересня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відмову позивача від позову, в якій остання просить постановити ухвалу про прийняття відмови від позову, а рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17 січня 1979 року у цивільній справі № 2-4/79 визнати нечинним.

Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про відмову від позову.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з чим колегією суддів дійдено висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд виходив з того, що рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17 січня 1979 року набрало законної сили ще в 1979 році, а до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 звернулася 13 квітня 2021 року (через 42 роки після ухвалення рішення), тобто з пропуском трирічного строку, передбаченого пунктом першим частиною другою статті 424 ЦПК України.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 423-429 ЦПК України, які визначають підстави і порядок перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд.

Відповідно до статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, нововиявлені обставини необхідно відрізняти від нових обставин та нових доказів. Головною відмінністю нововиявлених обставин від нових обставин є момент їх виникнення. Так, нові обставини - це обставини, які виникли вже після ухвалення рішення суду та не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відмінність нововиявлених обставин від нових доказів полягає в тому, що нові докази - це відомості про обставини справи, які досліджувалися судом, проте ці докази з тих чи інших причин не були надані суду під час розгляду справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ у справі «PRAVEDNAYA v. RUSSIA № 69529/01, § 27, 28, від 18 листопада 2004 року).

Судом встановлено, що 17 січня 1979 року Народним судом Залізничного району м. Києва ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно з вимогами статті 291 ЦПК УРСР (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення), скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з наступного дня після проголошення рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду позивач ОСОБА_1 подала 15 грудня 2020 року, тобто із значним пропуском строку (через 41 рік після ухвалення оскаржуваного рішення), встановленого ЦПК УРСР, у зв`язку з чим ухвалою Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, судом установлено, що рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17 січня 1979 року набрало законної сили ще в 1979 році, а до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 звернулася 13 квітня 2021 року (через 42 роки після ухвалення рішення), тобто з пропуском трирічного строку, передбаченого пунктом першим частиною другою статті 424 ЦПК України.

Що стосується клопотання заявника про поновлення строку для звернення до суду з вказаною заявою, то строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (частина третя статті 424 ЦПК України).

Зокрема, в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі 524/4567/15-ц зазначено, що встановлений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження за нововиявленими обставинами незалежно від поважності причин пропуску цього строку.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вірного висновку дійшов, що необхідно відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17 січня 1979 року за нововиявленими обставинами, оскільки рішення Народного суду Залізничного району м. Києва від 17 січня 1979 року набрало законної сили ще в 1979 році, а до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 звернулася 13 квітня 2021 року (через 42 роки після ухвалення рішення), тобто з пропуском трирічного строку, передбаченого пунктом першим частиною другою статті 424 ЦПК України.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть ухвали не впливають.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено «02» листопада 2021 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Желепа