Справа № 484/3893/21
Провадження № 2/484/1535/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 18.04.2018 року, від якого мають неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З серпня 2021 року через конфлікти та суперечки сімейне життя погіршилось; кожен має власний погляд на сімейні цінності та ведення спільного господарства. Вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо спільного розв`язання сімейних проблем. Спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору щодо проживання дитини не має; дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона не взмозі самостійно утримувати дитину та забезпечувати їй належний рівень життя. Відповідач не бере участі у вихованні та матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча має таку можливість, є здоровою особою, не має інших утриманців, є працездатним, тому має можливість сплачувати аліменти.

За таких обставин просить винести рішення, яким розірвати шлюб між сторонами, при цьому після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 05.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач надав заяву про визнання позову, згоден на розірвання шлюбу та сплату аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 18.04.2018 року Миколаївським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області, між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 173, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 18.04.2018 року.

За час сімейного життя сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № НОМЕР_2 від 05.03.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами.

За таких обставин суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити прізвище " ОСОБА_5 ".

Крім того, судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, що не оспорюється відповідачем.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів згідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 ст. 77, ч.1 ст. 79 СК України аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Судом встановлено, що дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, яка не взмозі самостійно утримувати дитину, а відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку з утримання дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, як то визначено ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства".

Відповідач є працездатним, тобто може мати дохід, не має інших утриманців, інвалідності тощо, а відтак взмозі утримувати свою доньку.

За таких обставин, враховуючі матеріальне становище дитини, задля забезпечення умов життя, достатніх для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду з наданим позовом до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За наведених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються - на відповідача. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст. 142 ЦПК України).

З огляду на те, що відповідачем визнано позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає за можливе повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за вимогою про розірвання шлюбу, а інші 50 відсотків судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім того, з відповідачав дохід держави слід стягнути судовий збір за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 77-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. П`ятихатки П`ятихатського району Дніпропетровської області, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Кочержинці Уманського району Черкаської області, який зареєстровано 18.04.2018 року Миколаївським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області, актовий запис № 173.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище " ОСОБА_5 ".

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.09.2021 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат по сплаті судового збору 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. за вимогою про розірвання шлюбу.

Повернути частково ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за вимогою про розірвання шлюбу, згідно квитанції № 0.0..1 від 27.09.2021 року в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивачка - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; паспорт № НОМЕР_4 , виданий 17.05.2018 року органом 7113.

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 04.04.2009 року Уманським МВ УМВС України в Черкаській області.

Повний текст судового рішення виготовлено 04.11.2021 року.

СУДДЯ: