Дата документу 02.11.2021 Справа № 310/398/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/398/18 Головуючий у 1 інстанції: Дністрян О.М.
Провадження № 22-ц/807/3584/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 серпня 2021 року про відмову в роз`ясненні рішення суду у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Просив усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення в 1/2 частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у користуванні власністю 1/2 частиною домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 шляхом його вселення. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 1500 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2020 року у цій справі залишено без змін.

В липні 2021 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про роз`яснення рішення суду в частині порядку вселення та порядку користування спірним житловим будинком.

В обґрунтування вимог зазначила, що згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідачами неодноразово було запропоновано позивачу відповідну матеріальну компенсацію згідно зі ст. 358 ЦК України, але позивач не погодився.

Відповідно зі ст.358 ЦК України вселення можливе лише при визначенні судом порядку користування спірним житловим будинком та визначенні кожному співвласнику відповідної частки, яка відповідає його частині у праві спільної часткової власності, але співвласниками, сторонами по справі, не визначений порядок користування спірним житловим будинком.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 серпня 2021 року відмовлено в роз`ясненні рішення суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незрозумілим, відповідачами неодноразово було запропоновано позивачу відповідну матеріальну компенсацію згідно зі ст. 358 ЦК України, але позивач не погодився, співвласниками, сторонами по справі, не визначений порядок користування спірним житловим будинком, спірний будинок складається з двох квартир та незрозуміло, в яку саме квартиру буде вселений позивач, просили скасувати ухвалу суду та задовольнити заяву, роз`яснити рішення суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом та просив усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення в 1/2 частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у користуванні власністю 1/2 частиною домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 шляхом його вселення. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 1500 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2020 року у цій справі залишено без змін.

Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення в цивільній справі» зазначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

За своєю правовою суттю роз`яснення судового рішення зумовлене його нечіткістю, якщо судове рішення є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даний, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні.

Тобто, роз`яснення полягає в тому, що суд не в праві давати відповідь на нові та не вирішені ним вимоги, а лише має роз`яснити положення ухваленого рішення, які не чітко та не ясно сформульовані.

Таким чином, роз`яснення судового рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі, однак шляхом постановлення ухвали про роз`яснення суд не вправі змінювати суть самого рішення.

Отже, зі змісту ст. 271 ЦПК України убачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Обґрунтовуючи заяву про роз`яснення рішення суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 посилалась на те, що згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Вселення можливе лише при визначенні судом порядку користування спірним житловим будинком та визначенні кожному співвласнику відповідної частки, яка відповідає його частині у праві спільної часткової власності, але співвласниками, сторонами по справі, не визначений порядок користування спірним житловим будинком. Відповідачами неодноразово було запропоновано позивачу відповідну матеріальну компенсацію згідно зі ст. 358 ЦК України, але позивач не погодився.

В той же час, як вбачається з рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2020 року, яке було залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 09 червня 2021 року, питання визначення порядку користування спірним житловим будинком не було предметом дослідження у цій справі, крім того, судом першої інстанції в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що оскільки порядок користування майном між співвласниками не визначений ні за їхньою згодою, ні за рішенням суду, також не виділені у натурі частки з майна, що знаходиться в спільній частковій власності, тому суд не може задовольнити позовні вимоги про вселення позивача саме в квартиру АДРЕСА_2 спірного будинку.

Окрім того, вбачається, що обставини, на які посилається представник ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 в заяві про роз`яснення рішення суду, є тотожними доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2020 року, яким дана оцінка судом апеляційної інстанції в постанові від 09 червня 2021 року.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2020 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 09 червня 2021 року в касаційному порядку не оскаржувались.

Таким чином, фактично доводи заяви представника ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 про роз`яснення рішення суду зводяться до незгоди з судовим рішеннями у справі та вирішення питань, які не були предметом судового розгляду.

Апеляційна скарга є повторенням заяви про роз`яснення рішення суду та нових доводів не містить.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційні скарги підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 серпня 2021 року про відмову в роз`ясненні рішення суду у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 04 листопада 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова