Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2021 Справа №607/29264/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тролейбусна 5Г», Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом знесення самовільно влаштованої перегородки , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області в якому, просить зобов`язати відповідача демонтувати за власний рахунок самовільно встановлені півторастворчаті дерев`яні двері у спільному коридорі для квартир АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що відповідач у справі, який є її сусідом ОСОБА_4 та проживає у квартирі АДРЕСА_2 , самочинно без її письмової чи усної згоди та дозволу органів місцевого самоврядування та загальних зборів ОСББ, провів перепланування спільного коридору для квартир номер АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , перемурувавши вхідний тамбур, та вмонтувавши півторастворчаті дерев`яні двері, чим порушив санітарні та пожежно-технічні норми і створив їй незручності. Його протиправні дії призвели до взаємних скарг в правоохоронні та інші контролюючі органи.Самовільне загородження спільного коридору дерев`яними дверима створює значні незручності для позивача, які полягають у тому, що вона боїться замкнутого простору. Крім цього, відкривання дверей до її квартири спричиняє шум та породжує скарги із сторони сусідів.

28 травня 2021 року адвокат Фльорків О.В. в інтересах відповідача ОСОБА_4 подав суду відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що твердження ОСОБА_3 , наведені у позовній заяві, не відповідають дійсності та не підтверджені матеріалами справи. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 113013725, № 113013034 від 06.02.2018 р., квартира АДРЕСА_5 , перебувала у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які були подружжям та шлюб яких рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2015 року розірвано. Після розірвання шлюбу дана квартира залишилася у володінні та користуванні колишньої дружини відповідача ОСОБА_7 , яка зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджено даними будинкової книги. Крім того зазначив, що відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», саме на об`єднання законом покладено обов`язки забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю; забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна; припиняти дії третіх осіб, що утруднюють або перешкоджають реалізації прав володіння, користування і розпорядження спільним майном співвласниками. Водночас, таким обов`язкам об`єднання кореспондуються закріплені у законі права об`єднання визначати порядок користування спільним майном, укладати договори щодо спільного майна, тощо. Саме об`єднання співвласників багатоквартирного будинку є суб`єктом, відповідальним за дотримання правил використання спільного майна багатоквартирного будинку, в т.ч. приміщень загального користування, та усунення будь-яких порушень встановленого законом порядку використання спільного майна багатоквартирного будинку.Вважає, позивач звернувся до суду із позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом знесення самовільно влаштованої перегородки до неналежного відповідача, котрий не є володільцем та користувачем квартири АДРЕСА_5 , а також не є суб`єктом, відповідальним за дотримання правил використання спільного майна багатоквартирного будинку, а тому вказана обставина є підставою для відмови у позові.

Позивач ОСОБА_3 відповіді на відзив не подала.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тролейбусна 5Г», Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області письмових пояснень щодо позову не подавали.

29 червня 2021 року судом, на підставі ст. 53 ЦПК України, до участі у даній справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору залучено дійсних співвласників квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тролейбусна 5Г».

20 липня 2021 року у даній справі проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Ковальчин М.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Суду вказав, що саме відповідач повинен усунути позивачу перешкоди, оскільки він вчинив дії по встановленню самочинно дерев`яної перегородки, а тому повинен нести обов`язок по її демонтажу.

Представника відповідача ОСОБА_4 адвокат Фльорків О.В. в судовому засіданні позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечив, у задоволенні позову просить відмовити, оскільки вважає, що ОСОБА_4 не є належним відповідачем у даній справі, на даний час перешкод у користуванні майном позивачу не чинить. Співвласниками ж сусідньої квартири позивача є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Також заперечив те, що позивач встановлював дерев`яну перегородку із дерев`яними дверима, оскільки доказів щодо цього позивачем не надано.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тролейбусна 5Г» в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про місце та час розгляду справи.

Треті, особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про місце та час розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив.

Позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_6 (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №111331955 від 22.01.2018 р.).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №262033378 від 17.06.2021 року та №262034394 від 17.06.2021 року, за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на праві спільної часткової власності, на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2021 року та який було укладено із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , зареєстровано право власності по Ѕ частині квартири АДРЕСА_5 .

Судом також з`ясовано, що ОСОБА_4 , а також ОСОБА_7 належало право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_5 , у вказаному будинку, у розмірі часток Ѕ, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.02.2018 року за №113013034, 113013725.

Як слідує із пояснень представника позивача у судовому засіданні попередній власник квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_4 без згоди ОСОБА_3 , а також інших співвласників зазначеного житлового будинку, здійснив перепланування загального коридору шляхом влаштування вхідного тамбуру та встановленням дверей, що створює незручності ОСОБА_3 у користуванні належним її житлом. Зазначені незручності полягають у загородженні спільного коридору, порушення санітарних та пожежних норм.

Зазначені обставини підтверджено інформацією наведеною у листі Головного управління Національної поліції у Тернопільській області від 14.08.2019 року за №Г-327/ог/70, адресованій позивачу на її звернення.

Факт встановлення вхідного тамбуру та встановленням дверей між квартирами АДРЕСА_1 колишнім власником квартири АДРЕСА_5 підтверджено також фотографіями, які було долучено представником позивача, а також електронними доказами наданими представником позивача на яких зафіксовано розмову ОСОБА_3 із відповідачем з приводу самочинного встановлення останнім вказаних дверей.

Як вбачається з інформації зазначеної Управліннямдержавної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області у листі № 3-1/4287 від 27.09.2019 р., влаштування перегородки із дверним отвором в коридорі сходової клітки біля житлових квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 вказаного багатоквартирного житлового будинку суперечить вимогам Правил пожежної безпеки в Україні, відтак зобов`язало негайно усунути вказане порушення шляхом приведення приміщень загального коридору будинку в стан, визначений проектною документацію на час введення об`єкта в експлуатацію.

Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 391 ЦК України).

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, визначені та регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що об`єктами будівництва є будинок, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно - транспортної інфраструктури.

Стаття 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що в разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності,будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частиною першою статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку, регулюють Закони України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.

Згідно зі статтею 1 Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Право спільної сумісної власності не передбачає визначення часток співвласників у праві спільної власності, на відміну від права спільної часткової власності, учасник якої наділений правом вимагати виділення йому в натурі частини майна у володіння та користування (частини друга - четверта статті 358 ЦК України), а також самостійно розпоряджатися своєю часткою (стаття 361 ЦК України).

Проте співвласники майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, не тільки володіють та користуються, але й розпоряджаються таким майном за спільною згодою.

Отже, багатоквартирний будинок є житловим будинком, будівлею, призначеною для постійного в ній проживання.

У статті 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У пункті 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, у редакції, чинній на час улаштування відповідачами тамбурних перегородок, указано, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Згідно з частиною другою статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що перепланування приміщення спільної сумісної власності може бути здійснено з дотримання встановленого законом порядку, у тому числі за згодою осіб, які таким приміщенням володіють.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року № 6-530цс16, яка є незмінною.

Суд також зазначає, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Установлення відсутності у притягнутого позивачем відповідача обов`язку відповідати за позовом позивача є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем, як відповідач стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду який виконується під час розгляду справи.

Відповідні висновки про застосування норм права наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, постанові Верховного суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі №705/3876/18.

Судом із наведених доказів встановлено, що співвласниками квартири АДРЕСА_5 на момент розгляду справи є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким вона належить на праві спільної часткової власності. На даний час відповідач ОСОБА_4 не є власником суміжної із позивачем квартири та не чинить перешкод у користуванні позивачу належним йому житлом унаслідок самовільного загородження коридору дерев`яними дверима, що створює їй незручності, які полягають у тому, що ОСОБА_3 боїться замкнутого темного простору та їх відкривання порушує тишу.

Таким чином, суд дослідивши та оцінивши докази надані суду, а також у їх сукупності приходить до переконання, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тролейбусна 5Г», Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом знесення самовільно влаштованої перегородки не підлягає до задоволення. Відмовляючи у задоволенні позову, суд зазначає, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, який не є власником суміжної квартири АДРЕСА_5 та не чинить їй перешкод у користуванні належною на праві власності квартирою. Такими співвласниками є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про що роз`яснювалось судом позивачу на стадії проведення підготовчого судового засідання, однак клопотання про залучення їх співвідповідачами у порядку передбаченому ст..51 ЦПК України позивачем не заявлялось. Адже, така заміна неналежного відповідача на належного відповідно до зазначеної норми процесуального Закону може проводить судом лише на підставі клопотання позивача, яке ним заявлено не було. При цьому, суд констатує, що вимоги про демонтаж самовільно встановленої перегородки у спільному коридорі для квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 позивачем пред`явлено до ОСОБА_4 , який на думку суду є неналежним відповідачем. Крім цього, суд наголошує, що Законом України «Про об`єднання співаників багатоквартирного будинку» на об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тролейбусна 5Г» покладається обов`язок забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, припиняти дії третіх осіб, що утруднюють або перешкоджають реалізації прав володіння, користування та розпорядження спільним майном співвласниками. Однак, зазначена обставина також залишилась поза увагою позивача.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Фльорків О.В., до відзиву на позовну заяву додав попередній орієнтовних розрахунок суми судових витрат, до яких відніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. та заявив вимогу про стягнення з позивача на користь ОСОБА_4 витрат на правничу допомогу адвоката.

На підтвердження понесених витрат представник відповідача надав договір про надання правничої (правової) допомоги від 25 березня 2021 року, укладений між ОСОБА_4 та адвокатським об`єднанням «Сила права», додаток №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 25 березня 2021 року, де сторони узгодили, що за одну годину представництва в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 1 000 грн.; акт №1 обсягу наданої правничої (правової) допомоги від 30 вересня 2021 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 25 березня 2021 року та виписку за рахунками за 11.10.2021 року, надану АТ «Кредобанк».

Згідно акту №1 обсягу наданої правничої (правової) допомоги від 30 вересня 2021 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 25 березня 2021 року, ОСОБА_4 отримав правничу (правову) допомогу в наступному обсязі: попередня (досудова) консультація, вивчення документів, судової практики та наліз законодавства щодо предмета спору, ознайомлення з матеріалами справи, збір доказів, підготовка та подання заяви про перегляд заочного рішення 04 години, 4 000 грн.; підготовка та подання відзиву на позов, клопотання про приєднання доказів 04 години, 4 000 грн.; участь у судових засіданнях 02 години, 2 000 грн.;всього 10 годин, 10 000 грн.

Згідно виписки за рахунками за 11.10.2021 року, наданої АТ «Кредобанк», ОСОБА_4 11.10.2021 року перерахував гонорар за договором про надання правничої допомоги від 25.03.2021 року, в розмірі 4 000 грн.

Керуючись положеннями статті 137 ЦПК України, суд вважає, що з позивача ОСОБА_3 слід стягнути в користь відповідача витрати понесені ним на отримання професійної правничої допомоги, яку суд визначає в розмірі 4 000 грн. При цьому, суд виходить із положень ч.4 ст.137 ЦПК України, а саме із складності справи та наданих адвокатом послуг, участю адвоката у судових засіданнях та часом затрачених ним на надання таких послуг, що підтверджено журналами судових засідань, їх обсягом, значенням справи для сторони. Таким чином, суд вважає, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу адвоката належним чином підтверджені договором про надання такої допомоги укладеним із АО «Сила права» та випискою за рахунками за 11.10.2021 року, наданою АТ «Кредобанк», а тому з позивача на користь ОСОБА_4 слід стягнути 4 000грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тролейбусна 5Г», Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом знесення самовільно влаштованої перегородки, відмовити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2021 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан