Справа № 140/1473/18
провадження № 2/136/516/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову частку в спадковому майні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), з вимогою:

- визнати за позивачем право на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті його батька ОСОБА_3 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мухівці, Немирівського р-ну, Вінницької обл., помер батько позивача ОСОБА_3 , який за життя заповів все належне йому нерухоме майно відповідачу. Остання прийняла спадщину ОСОБА_3 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу. Разом з тим, позивач стверджує, що попри заповіт свого батька, він також має право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки являвся на той час його непрацездатним сином. Так, позивач зауважує на тому, що з 2000 року йому було проведено ряд важких операцій і на час смерті спадкодавця він був непрацездатним, Крім того, з 05.06.2018 позивач є пенсіонером. На підтвердження своєї позовної вимоги, позивач у своєму позові просив витребувати письмові докази від БТІ, приватного нотаріуса та відповідача, а також просив призначити по справі судово-медичну експертизу, на вирішення якої просив поставити відповідні питання, що стосувалися факту його непрацездатності на час відкриття спадщини ОСОБА_3 . Додатково позивач просив допитати в якості свідка ОСОБА_4 , яка може підтвердити підстави видачі свідоцтва про смерть на неіснуючу особо " ОСОБА_5 ", оскільки у свідоцтві про народження позивача відомості про його батька, серед іншого значаться як " ОСОБА_6 ".

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

На підставі розпорядження голови Іллінецького районного суду Вінницької області від 27.08.2019 щодо передачі справи на розгляд Липовецького районного суду Вінницької області, що найбільш територіально наближений до Іллінецького районного суду Вінницької області вищевказану цивільну справу передано на розгляд судді Кривенка Д.Т.

Ухвалою суду від 17.09.2019 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, витребувано від Муховецької сільської ради та від Немирівського РВ ДРЦС документи, а від Немирівської державної нотаріальної контори й приватного нотаріуса Науменко В.В. спадкову справу за 2017 рік після смерті батька та матері позивача.

Ухвалою суду від 30.10.2019 задоволено заяву про забезпечення доказів.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подавала.

У підготовчому судовому засіданні позивач та його представник клопотали перед судом про вирішення питання про призначення у справі комісійної судово медичної експертизи, мотивуючи тим, що предметом даного спору є право позивача на обов`язкову частку у спадщині, яке мають непрацездатні спадкоємці.

Ухвалою суду від 19.12.2019 призначено комісійну судовомедичну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького обласного бюро судовомедичної експертиз, а на вирішення експертів поставлено питання.

26.02.2020 до суду надійшов лист експертної установи, в якому зазначалося, що експертиза буде проведена після повернення матеріалів справи, отримання необхідних медичних документів та оплати рахунку за проведення експертизи.

Ухвалою суду від 27.02.2020 поновлено провадження у справі та визначено дату наступного судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні позивач просив суд долучити до матеріалів справи оригінали медичних документів, які засвідчують його непрацездатність на час смерті спадкодавця та які є необхідними для проведення експертизи у даній справі. Також позивач просив суд витребувати з Військового госпіталю історію його хвороби, на підтвердження обставин на якій він посилається у позові.

Ухвалою суду від 08.05.2020 клопотання позивача задоволено частково. Долучено до матеріалів справ оригінали медичних документів і витребувано від Військового госпіталю оригінали всіх медичних документів позивача. Також, на задоволення клопотання експерта витребувано від Немирівської ЦРЛ оригінали всіх медичних документів заведених на позивача. Провадження у справі зупинено.

05.10.2020 на адресу суду надійшов висновок експертів Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №86-к від 02.07.2020-31.07.2020.

Ухвалою суду від 05.10.2020 поновлено провадження у справі та визначено дату наступного судового засідання.

До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.

Ухвалою суду від 07.07.2021 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача та позивач не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

Крім того, 20.10.2021 позивач подав до суду клопотання про виклик і допит у якості свідків експертів, для поставлення їм відповідних запитань, щодо результатів експертизи, а клопотання просив розглянути за його відсутності.

За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно наявного у матеріалах справи свідоцтва про народження позивача, його батьком зазначено ОСОБА_5 , а його матір`ю ОСОБА_7 . (а.с. 113 том І). ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 177 том І), однак за життя вона 15.04.2013 заповіла все своє майно дочці - відповідачу у справі (а.с. 179 том І). Відповідач прийняла спадщину ОСОБА_7 , подавши нотаріусу відповідну заяву (а.с. 174 том І), а будучи спадкоємцями за законом, батько ОСОБА_5 та брат позивач у справі, відмовились від прийняття своїх часток (а.с. 175-176 том І). Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін у справі ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 207 том І). За життя ОСОБА_5 теж 15.04.2013 заповів все своє майно дочці - відповідачу у справі (а.с. 208 том І). Відповідач прийняла спадщину ОСОБА_5 , подавши нотаріусу відповідну заяву і визначений законом строк (а.с. 206 том І). Разом з тим, позивач будучи сином ОСОБА_5 і спадкоємцем за законом, подав нотаріусу заяву від 05.06.2018 про прийняття своєї частки у спадщині та зі змісту такої заяви додатково вбачається, що позивачу роз`яснено зміст ст.1241 ЦК України. Однак, позивач зазначив у своїй заяві про те, що на момент відкриття спадщини він не був особою, яка досягла пенсійного віку та не є особою з інвалідністю. Позивачу роз`яснено, що у разі наявності заповіту, спадкування здійснюється за заповітом, окрім випадків відмови спадкоємця за заповітом від заповіту або визнання заповіту недійсним (а.с. 219 том І). Така заява позивача не була ним відкликана. Додатково, варто зауважити, що у матеріалах спадкової справи ОСОБА_5 наявне свідоцтво про народження позивача де відомості про його батька значаться як " ОСОБА_6 " (а.с. 220 том І), що відрізняється від вищезгаданого свідоцтва про народження позивача де відомості про його батька значаться як " ОСОБА_8 " (а.с. 113 том І). Проте, попри такі розбіжності в суду не було обґрунтованих сумнівів щодо неможливості ідентифікації спадкодавця ОСОБА_5 як батька позивач, оскільки у всіх наявних в матеріалах справи документах по батькові ОСОБА_9 старшого зазначено « ОСОБА_8 », і навіть у власних заявах і заповіті батько позивача зазначав саме таке по батькові (а.с. 176, 208 том І) і позивач у своїй заяві нотаріусу від 05.06.2018 теж зазначав, що приймає частку у спадщині свого батька ОСОБА_5 . Отже, у заявленому раніше, при подачі позову, клопотанні про виклик та допит в якості свідка ОСОБА_4 , яка могла підтвердити підстави видачі свідоцтва про смерть на неіснуючу особо " ОСОБА_5 " не було необхідності, з огляду на предмет даного спору. В ході розгляду справи, у ній було призначено комісійну судовомедичну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького обласного бюро судовомедичної експертиз, а на вирішення експертів поставлено питання: чи був позивач непрацездатним станом на 20.12.2017 (на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 ) внаслідок хвороби, проведених операцій?; якщо був, то який характер носила непрацездатність (постійна чи тимчасова)?; який відсоток втрати працездатності загальної та професійної у позивача та коли вона виникла? За результатами проведення експертизи до суду надійшов висновок експертів №86-к від 02.07.2020 - 31.07.2020 у підсумку якого зазначено, що у представлених експертам медичних документах немає об`єктивних даних про стан здоров`я ОСОБА_1 (позивача) на 20.12.2017 (на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 ) (а.с. 43-46 том ІІ). Відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 17.09.2019, не навела обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі. До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано, а тому ухвалою суду від 07.07.2021 справу було призначено до судового розгляду по суті. Однак, 20.10.2021 позивач подав до суду клопотання про виклик і допит у якості свідків експертів, для поставлення їм запитань, щодо результатів експертизи, яке не розглядалося судом з огляду на те, що в силу вимог ч. 3 ст. 91 та п. 8 ч. 2 ст. 197 ЦПК України таке клопотання має бути подано до або під час підготовчого судового засідання.

Суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено в ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ЦК України серед способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до змісту ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Разом з тим, в силу ст.ст. 12 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зауважує, що в даній судовій справі позивачу було надано можливість обґрунтувати свою позовну вимогу про визнання за ним права на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті його батька ОСОБА_5 як непрацездатного сина відповідного спадкодавця на час відкриття його спадщини. На вимоги позивача суд задовольняв клопотання про витребування ним необхідних доказів на обґрунтування позову, а також суд призначив у справі комісійну судово медичну експертизу через те, що предметом даного спору є право позивача на обов`язкову частку у спадщині, яке мають саме непрацездатні спадкоємці.

Отже, з огляду на особливість предмету спору, в ході судового розгляду необхідно було довести чи дійсно позивач мав право на обов`язкову частку у спадщині свого батька ОСОБА_5 , яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також чи був позивач непрацездатним станом на 20.12.2017 і який характер такої непрацездатності. Також необхідно було встановити факт чинності заповіту ОСОБА_5 від 15.04.2013, яким він заповів все своє майно дочці - відповідачу у справі. Додатково слід надати оцінку змісту поданої позивачем заяви від 05.06.2018 до нотаріуса про прийняття своєї частки у спадщині ОСОБА_5 .

Так, в ході судового розгляду зі змісту аргументів позивача, вбачалось про те, що йому з 2000 року було проведено ряд важких операцій і на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 він був непрацездатним, а також з 05.06.2018 позивач є пенсіонером.

З огляду на вищезазначене, суд зауважує, що як визначено у ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.ст. 1233-1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною нездатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Судом встановлено, що батьком сторін був ОСОБА_5 , який за життя 15.04.2013 заповів все своє майно дочці - відповідачу у справі. Недійсність такого заповіту не встановлена.

В силу вимог ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом встановлено, що відповідач прийняла спадщину ОСОБА_5 , подавши нотаріусу відповідну заяву і визначений законом строк.

Разом з тим, позивач будучи сином ОСОБА_5 і спадкоємцем за законом, подав нотаріусу заяву від 05.06.2018 про прийняття своєї частки у спадщині.

Суд, надати оцінку змісту поданої позивачем заяви від 05.06.2018 до нотаріуса, зауважує, що за змістом ч. 1 ст. 1241 ЦК України право на обов`язкову частку у спадщині мають повнолітні непрацездатні діти спадкодавця незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) . Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Суд звертається, до офіційного тлумачення Конституційного Суду України у рішенні № 1-рп/2014 від 11.02.2014 щодо положення ч. 1 ст. 1241 ЦК України де розкриваючи зміст поняття „повнолітні непрацездатні діти, відносить до категорії „непрацездатні інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття „непрацездатний.

Так, згідно Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого ст. 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Отже, право повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

В ході розгляду справи, у ній було призначено комісійну судовомедичну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького обласного бюро судовомедичної експертиз, а на вирішення експертів поставлено питання: чи був позивач непрацездатним станом на 20.12.2017 (на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 ) внаслідок хвороби, проведених операцій?; якщо був, то який характер носила непрацездатність (постійна чи тимчасова)?; який відсоток втрати працездатності загальної та професійної у позивача та коли вона виникла?

Однак, за результатами проведення експертизи до суду надійшов висновок експертів №86-к від 02.07.2020 - 31.07.2020 у підсумку якого зазначено, що у представлених експертам медичних документах немає об`єктивних даних про стан здоров`я ОСОБА_1 .

Отже, позивачем не було доведено того факту, що він станом на 20.12.2017 (на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 ) був непрацездатним сином спадкодавця. Крім того, з матеріалів спадкової справи ОСОБА_5 судом вбачається, що при поданні нотаріусу заяви від 05.06.2018 про прийняття своєї частки у спадщині, позивачу було роз`яснено зміст ст.1241 ЦК України і позивач сам зазначив про те, що на момент відкриття спадщини він не був особою, яка досягла пенсійного віку та не є особою з інвалідністю. Така заява позивача не була ним відкликана. Таким чином позивач не мав права на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті його батька ОСОБА_5 .

Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне вищезазначеному висновку суду в матеріалах даної цивільної справи немає.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем право на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті його батька ОСОБА_5 , не є обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати керується ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України, згідно з якою судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до приписів ч. 2 ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Отже, з огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем на його рахунок.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 19, 23, 7680, 141, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову частку в спадковому майні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст рішення буде складено 29.10.2021.

Суддя Д.Т. Кривенко