У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2021 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Салдан Ю. О.,

секретар судового засідання Гаврищук К. М.,

за участю:

представника позивача адвоката Мотилюка О.В.

представника відповідача адвоката Шикунової А.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву про відвід головуючої судді Салдан Ю. О.,

У С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні представник позивача адвокат Мотилюк О.В. заявив відвід головуючій судді, подавши через канцелярію суду письмову заяву про відвід судді. В обґрунтування заявленого відводу зазначив, що суд відмовив у призначенні експертизи у даній справі і судом було рекомендовано звернутися за виготовленням висновку експерта самостійно. Представник позивача звернувся за виготовленням такого висновку, у зв`язку з чим неодноразово суд оголошував перерву, однак у судовому засіданні 03.11.2021 суд різко змінив з незрозумілих причин своє ставлення і відмовив з незрозумілих причин в оголошенні перерви у підготовчому судовому засіданні. Представник позивача зазначив, що сторона позивача не має впливу на строки виготовлення висновку експерта. У зв`язку із зміною позиції суду щодо оголошення перерви у судовому засіданні у сторони позивача виникли сумнівів у безсторонності судді.

У судовому засіданні представник позивача також додав, що позивач не може нести процесуальних наслідків через несвоєчасне виготовлення висновку експерта.

Представник відповідача адвокат Шикунова А.О. проти заявленого відводу заперечила. Зазначила, що підстави відводу є за своєю суттю незгодою із процесуальним рішенням судді щодо відмови в оголошенні чергової перерви у судовому засіданні. Зауважила, що у минулому судовому засіданні судом з`ясовувалась думка представника позивача щодо того, скільки часу потрібно для виготовлення висновку експерта, узгоджувалась дата наступного судового засідання з урахуванням необхідного часу.

Вирішуючи заявлений відвід, суд керується таким.

Відповідно до частин 2, 3 статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З наведених норм статті 40 ЦПК України вбачається, що у тому випадку, коли заява про відвід подана під час судового засідання, така не заява не передається на розгляд іншому судді, і заявлений відвід вирішується тим складом суду, який розглядає справу.

Згідно з частиною 3 статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частиною 1 статті 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді. Зокрема, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із усталеною прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, розумні строки розгляду і безсторонність суду є окремими аспектами права на справедливий суд.

Зокрема, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Білуха проти України», N 33949/02, § 49, 50, рішення від 9 листопада 2006 року).

Згідно з частиною 4 статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Встановлено, що вмотивованою ухвалою суду від 03.11.2021, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, і занесена до протоколу судового засідання, суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача в оголошенні чергової перерви у судовому засіданні, оголосивши мотиви такого рішення. Ця ухвала суду не підлягає окремому оскарженню, однак заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Після постановлення вказаної ухвали суд продовжив проведення підготовчого судового засідання і поставив на обговорення питання про можливість укладення мирової угоди між сторонами і з`ясував питання, чи бажають сторони звернутися до суду за врегулюванням спору за участю судді. Представник позивача заявив, що сторона позивача бажає застосування процедури врегулювання спору за участі судді, однак представник відповідача завила, що таке врегулювання спору неможливе і необхідно провести судовий розгляд справи. Після роз`яснення суду, що у такому разі за відсутності згоди сторони відповідача застосування процедури врегулювання спору за участю судді неможливе, представник позивача заявив відвід головуючій судді.

Стосовно висловлених підстав для відводу, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів тверджень, що суд рекомендував чи визнавав необхідним виготовлення висновку експерта самостійно позивачем.

За змістом ухвали суду від 01.07.2021, постановленої в нарадчій кімнаті, у судовому засіданні представнику позивача було роз`яснено зміст ухвал суду від 26.05.20210, зокрема, роз`яснено, що ці ухвали суду не встановлюють зобов`язання позивача самостійно виготовити висновок експерта.

Твердження представника позивача про те, що суд змінив свою позицію з незрозумілих причин, спростовуються даними звукозапису судового засідання і протоколу судового засідання від 03.11.2021, якими зафіксовано мотиви постановленої ухвали про відмову у задоволенні клопотання представника позивача в оголошенні перерви у судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків

Такі правила передбачені статтею 12 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Отже, керування ходом судового процесу, визначення кількості перерв у судовому засіданні з урахуванням думки обох сторін спору, оцінка обґрунтованості кожного клопотання про оголошення перерви, оцінка процесуальної поведінки сторін на предмет наявності ознак зловживання своїми процесуальними правами, забезпечення рівності сторін, організація здійснення судового розгляду в межах розумних строків - такі дії належать до процесуальних повноважень суду із розгляду судової справи, які передбачені згаданими нормами ЦПК України.

Проаналізувавши аргументи представника позивача стосовно заявленого відводу, суд дійшов висновку, що ці аргументи за своєю суттю є незгодою з процесуальними рішеннями головуючого судді щодо керування ходом судового процесу.

Однак зі змісту правових норм, викладених у статті 36 ЦПК України, статтях 14, 106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статтях 126, 129 Конституцій України, рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя, підготовки, розгляду справ у судових інстанціях, можуть оскаржуватися в апеляційному та касаційному порядку окремо або скарги на такі дії і рішення можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду. Незгода з процесуальними рішеннями судді не є підставою для відводу судді від розгляду цивільної справи.

З наведених мотивів суд вважає заявлений відвід необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви адвоката Мотилюка Олексія Вільямовича про відвід головуючої судді Салдан Ю.О.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ю.О.Салдан