Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2021 Справа №607/13302/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісяця, та на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 гривень щомісяця. Позов мотивовано тим, що із відповідачем є спір щодо утримання спільних дітей, які проживають з позивачкою. Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 матеріально забезпечений, має автомобілі, стабільні доходи. Вона не може працювати, оскільки син має інвалідність з дитинства, та потребує постійного догляду. Для підтримання його здоров`я потрібна постійна дороговартісна діагностика, медичні та гігієнічні препарати. Крім того, в обох дітей виявлено таке захворювання, як плоско-вальгусні стопи, що потребує спеціального дорогого взуття та масажів. Зауважує, що син відвідує платні заняття в клубі «Карате-До « Шотокан », а донька платні заняття в танцювальній студій.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, з підстав викладених в ньому. Пояснила, що вона не працює, оскільки займається вихованням дітей, зокрема, сина з інвалідністю. Потрібно періодично із ним відвідувати медичні заклади та проходити медичні процедури, у зв`язку із тим важко знайти роботу із таким графіком. Великі суми вона витрачає на медичні препарати та на діагностику, оскільки стан здоров`я сина потрібно постійно контролювати та здавати відповідні аналізи. Він повинен використовувати тільки спеціальні, дорого вартісні засоби гігієни. Звертає увагу суду, що її колишній чоловік має стабільний заробіток, оскільки займається ремонтом принтерів, картриджів. Крім того, підробляє на доставці.

Відповідач повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`являвся, а тому, за відсутністю заперечень позивачки, суд постановив проводити заочний розгляд справи.

Розглянувши справу судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі 28 січня 2008 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2021 року у справі №607/16863/18.

В шлюбі народилися ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 29.07.2016 року, медичним висновком на дитину інваліда віком до 18 років №18 від 05.05.2020 року №97. Також, як видно із витягів з медичної карти ОСОБА_3 , він з 10.01.2018 року по 19.01.2018 року, з 05.04.2018 року, з 11.11.2019 року по 18.11.23019 року, 12.02.2020 року по 19.02.2020 року перебував на стаціонарному лікуванні в Тернопільській обласній дитячій лікарні. При виписках рекомендовано додержуватися гіпоалергенної дієти і обстановки, догляд за шкірою спеціальними засобами, ЛФК, дихальна гімнастика, контроль показників за результатами аналізів, санаторно-курортне лікування.

ОСОБА_4 відвідує гурток танців, а ОСОБА_3 відвідує секцію Карате-до « Шотокан », що підтверджується довідками від 23.0.9.2010 року №23/6 та від 22.07.2021 року (а.с. 10,11,12).

Як видно із довідки Тернопільського МРЦЗ від 21.07.2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку, як безробітна з 21.07.2021 року.

Суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу вимог статті 182 СК суд, при визначенні розміру аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Зважаючи на матеріальне становище позивачки, яка не працює, доглядає за сином з інвалідністю, стан здоров`я дітей, матеріальне становище платника аліментів, який працездатний, інших утриманців не має, його вік, суд доходить переконання, що аліменти на утримання дітей слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісяця на утримання сина ОСОБА_3 , який є дитиною з інвалідністю, а тому його утримання потребує більших витрат, та утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2650 гривень щомісяця, що відповідає мінімальному рекомендованому розміру встановленому статтею 182 Сімейного кодексу України - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 28.07.2021 року та до досягнення повноліття,.

Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей та забезпечення їх рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Позивачка не довела, що відповідач має можливість платити аліменти в більшому розмірі.

Тому позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісяця, починаючи стягувати з 28.07.2021 року та до досягнення повноліття та на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2650 гривень щомісяця починаючи стягувати з 28.07.2021 року та до досягнення повноліття

Стягнути ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 08.11.2021 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк