Справа № 661/2767/21
Провадження № 2/661/848/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року

Суддя Новокаховського міського суду Херсонської області Червоненко Д.В., розглянувши в письмовому провадженні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Представник позивача адвокат Гулий А.В. звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 5000,00 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди за несвоєчасну виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також судових витрат на професійну правничу допомогу, яка становить 9500, 00 грн..

Представник позивача обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , його було звільнено наказом № 335 від 01.12.2017 року у запас та виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, проте у день звільнення з ним не було проведено остаточного розрахунку, не було виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в період з 2016 по 2017 р.р..

У зв`язку чим позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду і рішенням по справі 340/5625/20 від 29.01.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 були частково задоволені в частині нарахування та виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку учасника бойових дій за 2016-2017 роки.

Грошову компенсацію позивачу було виплачено 31.03.2021 року, тобто через 3 роки 5 місяців після звільнення.

Представник позивача зазначає про наявність вини з боку відповідача у вигляді протиправної бездіяльності, а відтак і наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди.

При цьому, представник позивача зазначає, що відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчать про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

До суду надійшов відзив на цивільний позов та додаткові пояснення, у яких представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та завданою позивачу від цього моральної шкоди. Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення на його користь моральної шкоди.

Також представник відповідача зазначив, що позивачу було добровільно та своєчасно відшкодовано компенсацію за додаткову відпустку учаснику бойових дій (справ № 340/5625/20) та виплачено індексацію грошового забезпечення (справа № 40/83/21), а тому позивач зловживає своїми процесуальними правами з метою збагачення, також представник відповідача заперечував проти стягнення з військової частини НОМЕР_1 судових витрат, понесених позивачем.

Позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Дослідивши та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться в установленому законом порядку.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 вказаної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 13 цієї постанови роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій та перебував на військовій службі, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_2 виданого 14.01.2016 р.

Згідно із витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №335 від 01.12.2017 року, старшого сержанта ОСОБА_1 , механіка-водія-електрика відділення управління (1В15) взводу управління бригадної артилерійської групи, звільнено у запас на підставі п.п. «і» та зараховано до оперативного резерву першої черги та направлено для зарахування на військовий облік до Олександрівського ОМВК Кіровоградської області, з 01.12.2017 року виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.01.2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2016 -2017 роки; зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, за 2016- 2017 роки.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 02.03.2021 року та виконане 31.03.2021 року, що не заперечується сторонами.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Загальні умови цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду включають такі елементи як: а) наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вина заподіювача шкоди.

При цьому, презумпція наявності моральної шкоди, на відміну від презумпції протиправності дії (бездіяльності) завдавача моральної шкоди та його вини, законодавством не передбачена, наявність моральної шкоди не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки, а тому щодо цього елементу діє ст. 81 ЦПК України про загальний розподіл тягаря доказування.

Так само доказуванню підлягає і причинний зв`язок між причиною, тобто протиправністю поведінки, та шкодою, як наслідком. Заподіювач несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є наслідком саме його поведінки.

Оцінивши доводи позову та наявні в матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт завдання йому моральної шкоди внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, адже позов містить лише виклад норм діючого законодавства України, практики ЄСПЛ та судової практики Верховного Суду в окремих справах, що стосуються відшкодування моральної шкоди, і не містить посилання на жодну фактичну обставину, яка б могла свідчити про наявність негативних змін у його психічному стані через несвоєчасну виплату грошової компенсації.

Лише сам факт протиправної бездіяльності відповідача не є безумовною й достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди.

За встановлених обставин у задоволені позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7 34, 81, 141, 263, 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Херсонського апеляційного суду Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д. В. Червоненко