532/417/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Тесленко Т. В.,

за участі секретаря

судового засідання Климченко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», представник позивача Гребенюк Олександр Сергійович, до ОСОБА_1 , представник відповідача адвокат Бобрищева Ілона Русланівна, про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач вказував, що в зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов укладеного між ними кредитного договору, в неї утворилася заборгованість по кредиту в сумі 75 760, 58 грн, яку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» прохало стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 03.03.2021 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд на 08.04.2021 в порядку спрощеного позовного провадження, який відклався на 25.05.2021 за клопотанням відповідача, на 22.06.2021 в зв`язку з неявкою відповідача, на 13.07.2021 за клопотанням представника позивача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав суду відповідь на відзив, в якій прохав справу розглядати за його відсутності та задовольнити вимоги Банку.

13.07.2021 від представника відповідача адвоката Бобрищевої І. Р. надійшло клопотання про перехід зі спрощеного позовного провадження до загального провадження, посилаючись на поданий 24.05.2021 позивачем відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 позов визнала частково, та прохала витребувати в порядку підготовки справи до розгляду детальний розрахунок пені за кредитним договором б/н від 20.07.2009.

Ухвалою суду від 13.07.2021 здійснено перехід із розгляду справи в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», представник позивача Гребенюк Олександр Сергійович, до ОСОБА_1 , представник відповідача адвокат Бобрищева Ілона Русланівна, про стягнення заборгованості, в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 13 вересня 2021 року. Витребувано в порядку підготовки справи до розгляду в Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» детальний розрахунок пені за кредитним договором б/н від 20.07.2009, укладеним між позивачем та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано явку представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до суду обов`язковою для надання особистих пояснень по суті справи.

Однак, ухвала суду не виконана, представник позивача не з`явився до суду та за технічними причинами детальний розрахунок пені за кредитним договором не надав.

Представник відповідача - адвокат Бобрищева Ілона Русланівна надала суду заяву про відкладення розгляду суду, в зв`язку з неявкою представника позивача та прохала суд повторно викликати його до суду для надання особистих пояснень по суті справи.

Ухвалою суду від 13.09.2021 відкладено розгляд справи на 04.10.2021 та здійснено повторну обов`язкову явку представника позивача до суду для надання особистих пояснень по суті справи.

В підготовче засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, жодних заяв, клопотань до суду не надавав. Представник відповідача ОСОБА_2 надала суду заяву, в якій прохала розгляд справи проводити за відсутністю сторони відповідача, позов визнала частково.

Ухвалою суду від 04.10.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 03 листопада 2021 року.

Позивач вказував, що в зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов укладеного між ними кредитного договору, в неї утворилася заборгованість по кредиту в сумі 75760, 58 грн, яку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» прохало стягнути з відповідача.

В позові зазначалося, що Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг б/н від 20.07.2009 , складає кредитний договір.

19 лютого 2019 сторони підписали додаткову угоду, відповідно до якої Банк здійснив аналювання частини заборгованості.

Банк надав кредит ОСОБА_1 , однак остання в порушення умов Кредитного договору в установлений строк не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно умов договору.

Станом на 11 січня 2021 року за відповідачем по укладеному з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Договору існує заборгованість на загальну суму 75 760,58 грн.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором SAMDN9242 від 19 лютого 2019 року в розмірі 75 760,58 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити.

Представник відповідача адвокат Бобрищева І. Р. надала суду заяву про розгляд справи за відсутністю сторони відповідача, позов визнали частково та погодилися лише на стягнення тіла кредиту та відсотків.

Судом встановлено, що представник позивача, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, прохав крім заборгованості за кредитом, стягнути складові його повної вартості, зокрема, проценти за користування кредитом в розмірі 2 950, 69 грн та заборгованості за пенею у розмірі 72 768,89 гривень.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.07.2009, посилався на Витяг з «Тарифів банку» та Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з «Тарифів банку» та Витягом з «Умов та правил надання банківських послуг» в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, позивач не надав доказів того, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов відповідач ознайомилась, зрозуміла та погодилась саме з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг КБ АТ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Отже, в таких випадках неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (20.07.2009 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (11.01.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19).

З постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19 вбачається, що Витяг з «Тарифів банку» та Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.07.2009, шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому при укладенні відповідачем договору з АТ КБ «ПриватБанк» останній не дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та не повідомив споживачу про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Сама Додаткова угода до кредитного договору № SAMDN9242 від 19.02.2019 про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, процентна ставка не зазначена.

Отже, що стосується заборгованості з пені за користування кредитом у розмірі 72 768,89 грн, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» зазначених сум, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку з сторони відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві від 20.07.2009 та додаткової угоди від 19.02.20219, оскільки Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

В разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню за несвоєчасну сплату кредиту.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У цьому випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятої 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Отже, потрібно відмовити в задоволенні вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 пені у розмірі 72768,89 грн за невиконання умов кредитного договору.

Однак, враховуючи, що відповідач визнав частково позов та погодився повернути тіло кредиту та відсотки, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Тому, суд вважає за потрібне стягнути в примусовому порядку з відповідача суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 41,00 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 2950,69 грн.

В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ), сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 2270 грн 00 коп (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 263, 264-265, 268, 280 ЦПК України; ст.ст. 10, 11, 15-16, 525, 526, 530, 541, 543, 548-554, 610-612, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», представник позивача Гребенюк Олександр Сергійович, до ОСОБА_1 , представник відповідача адвокат Бобрищева Ілона Русланівна, про стягнення заборгованості,- задовольнити частково.

Стягнути на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , заборгованість за кредитним договором SAMDN9242 від 19 лютого 2019 року, а саме: суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 41,00 ( сорок одна грн 00 коп) грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2950,69 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят грн 69 коп) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ), сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 2270 грн 00 коп (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України від 15.12.2017, до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області.

03.11.2021 складено повне судове рішення.

Суддя