Справа № 415/5527/21
Провадження № 2/415/1568/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря - Кравченко О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Зміст позовних вимог

26.07.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі реєстраційного посвідчення від 09.09.1992, реєстр 395, виданого Лисичанським БТІ на підставі довідки № 28 від 16.06.1992 житлово-будівельного кооперативу № 5.

Разом із тим, позивачка не має можливості зареєструвати своє право власності на вказану вище квартиру в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та скористатися іншими повноваженнями власника, оскільки нею втрачені оригінали правовстановлюючих документів на квартиру.

Відсутність відомостей про квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та державному реєстрі іпотек підтверджується інформаційною довідкою Управління адміністративних послуг Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області № 262109785 від 17.06.2021.

За вказаних вище обставин, квартира, що належить позивачці може бути визнана безхазяйною з наступним визнанням права власності на неї за Лисичанською міською громадою в особі Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

На підставі викладеного просила суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

28.07.2021 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/5527/21 було відкрито провадження у цій цивільній справі.

29.10.2021 року відповідач надав клопотання, в якому просив розглядати справу без участі представника відповідача. Не заперечував проти ухвалення судом рішення про задоволення позову.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач втратила документ, який засвідчує право власності на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, в прохальній частині позову просила справу розглядати без її участі.

Відповідач - представник Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав клопотання, в якому просив проводити розгляду справи без участі представника відповідача. Позов визнав.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи встановлено, що згідно з інформаційною довідкою №288 від 17.06.2021 року, виданою ЛКП «БТІ», станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі реєстраційного посвідчення від 09.09.1992 року, реєстр №395, виданого Лисичанським БТІ на підставі довідки №28 від 16.06.1992 року житлово-будівельного кооперативу №5.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження, об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №262109785 від 17.06.2021 року, за параметрами запиту: права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за адресою: кв. АДРЕСА_1 відомості відсутні.

Згідно з реєстраційним посвідченням від 09.09.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №395 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 на праві особистої власності на підставі довідки №28 від 16.06.1992 року житлово-будівельного кооперативу №5.

Згідно з довідкою №28 від 16.06.1992 року, виданою ОСОБА_1 про те, що їй належить кооперативна квартира за адресою: кв. АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 , власником квартири є ОСОБА_1 на підставі реєстраційного свідоцтва, виданого Лисичанським УЖКГ.

Мотивувальна частина

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року звернуто увагу судів на те, що відповідно до ст. 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документи, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до пункту 1.1 Глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.

Відповідно до ч. 6 та 7 ст. 14 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус зобов`язаний забезпечити зберігання документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса протягом усього строку здійснення ним нотаріальної діяльності.

У разі припинення приватної нотаріальної діяльності документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса передаються ним до відповідного державного нотаріального архіву в порядку, встановленому законодавством.

В обласних центрах, містах Києві, Сімферополі та Севастополі, відповідно до статті 23 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 № 870/5, засновуються державні нотаріальні архіви (далі - Архів), які є складовою частиною Національного архівного фонду і здійснюють тимчасове (до 75 років) зберігання нотаріальних документів.

Відповідно до п. 3 Положення про державний нотаріальний архів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 870/5 від 18.05.2009 архів створюється і ліквідується Міністерством юстиції України.

Відповідно до абзацу двадцять два пункту 10 Положення про державний нотаріальний архів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 870/5 від 18.05.2009, Архів відповідно до покладених на нього завдань видає дублікати документів, що зберігаються в архіві, за письмовою заявою фізичних та юридичних осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія.

Відповідно до п. 5 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 870/5 від 18.05.2009, керівництво архівом, матеріально - технічне, кадрове забезпечення, а також забезпечення архіву необхідним приміщенням, охороною та обладнанням здійснює управління юстиції.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово, на строк, що закінчується через один рік з дня набрання чинності Законом України "Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей", запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (далі - окремі райони Донецької та Луганської областей).

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015 до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року.

Отже, судом встановлено, що отримати дублікати правовстановлюючого документу позивач не має можливості, оскільки відсутні відомості про квартиру в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження, об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач визнав позов, позовні вимоги ОСОБА_1 до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 76, 263-265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 392 ЦК України, п. 37 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Лисичанська міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, місцезнаходження за адресою: буд. 7, вул. ім. Грушевського, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100, .

Суддя Ю.О. Калмикова