Справа №314/2663/19
Провадження №2-з/932/38/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Цитульський В.І. за участю секретаря Богачової В.Р., розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса ДМНО Бондар Ірини Михайлівни, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційно-торгівельне підприємство «Восток» про захист прав споживача, визнання протиправним дій та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Варочка В.О. подано заяву про забезпечення позову в якій заявник просить суд:

-накласти арешт на майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ;

-заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна.

В обґрунтування заявлених вимог, заявник посилається на те, що вказана нерухомість розташована за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 є предметом спору у цивільній справі №314/2663/19 в якій відкрито провадження та відбувається судовий розгляд, у зв`язку з чим, з метою запобігання відчуження майна, наявні підстави для забезпечення позову.

Суд, дослідивши зміст заяви та додані до неї документи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, згідно яких останній забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повзанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, за відповідачем зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно з 2016 року, проте з того часу не вжив заходів направлених на відчуження наявного у нього майна.

Як вбачається з матеріалів позову та матеріалів заяви про забезпечення позову, позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду. Дані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено, яким чином невжиття заходів забезпечення позову вплине на права та інтереси позивача, а також, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса ДМНО Бондар Ірини Михайлівни, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційно-торгівельне підприємство «Восток» про захист прав споживача, визнання протиправним дій та скасування рішення, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення не залежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, передбачено що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Ухвалу складено та підписано 10.03.2021

Суддя І.В.Цитульський