КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Рубан С.М., Кулікової С.В.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та постанови державних виконавців Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження № 5603151,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії, бездіяльність та постанови державних виконавців Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження № 5603151.

В обґрунтування скарги вказував, що на виконанні Печерського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м. Києві перебувавав виконавчий лист, виданий Печерським районним судом м. Києва 17 вересня 2002 року у справі №2-3927/2002 про стягнення аліментів на підставі постанови Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2002 року, якою стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11 вересня 2002 року до досягнення ним повноліття.

Скаржник зазначав, що 31 січня 2020 року він звернувся до державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Марченко О.А. про перерахунок заборгованості по аліментах з урахуванням висновку експерта про відсутність у нього заборгованості, надавши відповідні обґрунтування, однак державним виконавцем не здійснено відповідного перерахунку.

ОСОБА_1 , посилаючись на те, що виконавче провадження, в якому він є боржником, державним виконавцем Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Нагайчуком М.В. передано без проведення розрахунку заборгованості з боргом в розмірі 920 868,40 грн., яке державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Марченко О.А. прийнято до провадження, однак перерахунку розміру заборгованості за його заявою також не здійснено. Вважав, що такими незаконними діями державних виконавців Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві та Шевченківським РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві порушено його права як боржника, у зв`язку з чим просив скасувати постанову начальника Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Ярушевської І.І. від 29 липня 2019 року про результати перевірки виконавчих проваджень; скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Нагайчука М.В. про передачу виконавчого провадження № 5603151 від 31 жовтня 2019 року до Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві та постанову державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Марченко О.А. від 08 листопада 2019 року про прийняття до провадження виконавчого провадження № 5603151 як передчасну; скасувати постанову від 01 серпня 2019 року про відновлення виконавчого провадження № 5603151 державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лазюка Д.М. в частині розрахунку боржника; визнати бездіяльність державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лазюка Д.М. в частині відсутності розрахунку боргу боржника під час прийняття постанови від 01 серпня 2019 року про відновлення виконавчого провадження № 5603151; зобов`язати державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лазюка Д.М. здійснити розрахунок боргу із врахуванням висновку судового експерта з економічної експертизи № 02/10-18 та довідки-розрахунку від 30 травня 2019 року державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києв Криницької Т.О.; зобов`язати державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лазюка Д.М. прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження № 5603151 на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також на підставі п. 13 ч. 1 ст. 39 та ст. 41 цього ж Закону - виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені ст. 41 згаданого Закону; визнати бездіяльність державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Марченко О.А. щодо нездійснення перерахунку заборгованості незаконною.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 р. у задоволенні скарги - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, допущене судом порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його скарги в повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник стягувача ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечив, вважаючи ухвалу суду законною.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з її недоведеності та необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що відповідно до довідки заступника начальника Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Андрющенко І.В. від 09 липня 2019 року за № 6931, на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3927 від 17 вересня 2002 року, виданого Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 11 вересня 2002 року і до повноліття дитини. Станом на 09 липня 2019 року син уже досяг повноліття. Заборгованість ОСОБА_1 по аліментах на утримання сина згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця від 13 грудня 2016 року складала 920 868,40 грн. Станом на дату складання довідки від 09 липня 2019 року заборгованість за аліментами складала 762 014,12 грн.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року в справі № 757/72410/17-ц скаргу ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУ у м. Києві Лазюка Д.М. від 13 листопада 2017 року про закінчення виконавчого провадження задоволено. Визнано дії державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУ у м. Києві Лазюка Д.М. у виконавчому провадженні № 5603151 незаконними. Скасовано постанову державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУ у м. Києві Лазюка Д.М. від 13 листопада 2017 року про закінчення виконавчого провадження.

Постановою начальника Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 29 липня 2019 року Ярушевської І.І. у виконавчому провадженні № 58966931 з виконання виконавчого документа- виконавчого листа № 2-3927, виданого Печерським районним судом міста Києва 19 лютого 2002 року, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11 вересня 2002 року до досягнення дитиною повноліття, зобов`язано: заступника начальника відділу Андрущенко І.В. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 58966931; державному виконавцю Лазюку Д.М. виконати всі законні вимоги ухвали Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року у справі № 757/72410/17-ц шляхом скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 5603151 та поновити виконавче провадження; державному виконавцю Лазюку Д.М. нарахувати залишок заборгованості за виконавчим листом № 2-3927, виданим 17 вересня 2002 року Печерським районним судом міста Києва, та направити виконавче провадження за місцем проживання боржника.

Судом встановлено, що державним виконавцем Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лазюком Д.М. 01 серпня 2019 року згідно з постановою про результати перевірки виконавчого провадження № 58966931 від 29 липня 2019 року прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження №5603151 з виконання виконавчого документа, а саме виконавчого листа № 2-3927, виданого Печерським районним судом міста Києва 19 лютого 2002 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку. Постановою державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лазюка Д.М. від 07.10. 2019 року передано матеріали провадження за місцем реєстрації боржника - до Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. Із дданої постанови видно, що заборгованість ОСОБА_1 згідно з довідкою заборгованість становить 920 868,40 грн. (т.3 а.с.130).

Постановою державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 08.11.2019 р. було прийнято до виконання виконавчий документ ВП №5603151, в які державним виконавцем також ббуло зазначено суму заборгованості згідно довідки - 920 868,40 грн. (т.3 а.с.115) . За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що вказані постанови державних виконавців не містять суми заборгованості по аліментах є безпідставними.

ОСОБА_1 не погоджуючись із визначеним державним виконавцем розміром заборгованості, неодноразово звертався із заявою про проведення перерахунку у виконавчому провадженні № 58966931, посилаючись на висновок економічної експертизи № 02/10-18, складений 30 жовтня 2018 року.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Законупідлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

За правилом з ч. ч. 3, 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

При цьому, у відповідності до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм слід дійти висновку про те, що у разі, якщо сторони виконавчого провадження не погоджуються з розміром заборгованості по аліментах, визначених державним виконавцем у межах виконавчого провадження, спір щодо розміру такої заборгованості вирішується судом.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2002 року, було видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_1 ) аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Державними виконавцями Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, на виконання вимог ухвали Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року (№ 757/72410/18) було відновлено виконавче провадження за даним виконавчим листом та відправлено для виконання за місцем проживання боржника,

Крім того, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем вживались передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи щодо примусового виконання даного рішення, однак заборгованість ОСОБА_1 не погашена.

Також в матеріалах виконавчого провадження наявний розрахунок заборгованості по аліментах, який має дату та відповідний номер, детальний опис сплачених боржником/стягнутих виконавцем коштів, де остання сплата скаржником здійснена в рахунок погашення заборгованості в червні 2019 року в розмірі 43 590, 29 грн., що й не заперечується самим боржником.

Відповідно до ст. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Поряд з тим, згідно з отриманою з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року в справі № 757/71905/17-ц за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність органу державної виконавчої служби, було визнано незаконними дії державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лазюка Д.М. щодо перерахунку заборгованості за аліментами № 118/12 від 11 жовтня 2017 року та № 118/12 від 09 листопада 2017 року у виконавчому провадженні № 5603151, йскасовано довідки - розрахунки заборгованості по аліментам № 118/12 від 11 жовтня 2017 року та № 118/12 від 09 листопада 2017 року, складені державним виконавцем Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лазюком Д.М. у виконавчому провадженні № 5603151, та встановлено, що до 08 липня 2017 року боржник ОСОБА_1 мав заборгованість,визначену станом на 01 червня 2017 р., в розмірі 920 868,40грн, тобто саме в тому розмірі, який оспорюється ОСОБА_1 в даному провадженні.

Дана ухвала набрала законної сили.

ОСОБА_1 не надано належних та переконливих доказів проведення оплати заборгованості по аліментах в повному обсязі.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги висновок економічної експертизи № 02/10-18, складений 30 жовтня 2018 року, оскільки він суперечить ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року.

Посилання в скарзі на незаконність постанови про результати перевірки виконавчих проваджень від 27 липня 2019 року, винесеної начальником Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Ярушевською І.І., не заслуговують на увагу, оскільки вказана постанова винесена в порядку здійснення контролю за діями державного виконавчого провадження та на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року в справі №757/72410/18, якою було визнано незаконними дії державного виконавця Печерського РВДВС ГТУЮ у м. Києві.

Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження визначається у розділі ХІІ Інструкції з організації примусового виконання, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року. Абзацом 4 п.1 Розділу ХІІ даної інструкції передбачено право начальника відділу примуслового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в м. Києві перевіряти законність виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні в цьому відділі.

Доводи скарги про наявність підстав для скасування постанови від 01 серпня 2019 року про відновлення виконавчого провадження 560316, винесеної державним виконавцем Печерського РВДВС Лазюком Д.М., в частині розрахунку боргу, також не заслуговують на увагу, оскільки із змісту оскаржуваної постанови слідує, що в ній відсутні відомості щодо визначення розміру заборгованості.

Положеннями ч. 3 ст. 451 ЦПК України, визначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним доказам надав належну правову оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що боржником не спростовано існування суми заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 , державним виконавцем складено розрахунок суми заборгованості зі сплати аліментів у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», розмір якої підтверджений, в тому числі, й судовим рішенням, та не встановлено неправомірності дій державного виконавця, а тому судом обгрунтовано відмовлено у задоволенні скарги.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам норм процесуального права й не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на 19 квітня 2019 року строк подання виконавчого листа №2-3927 від 12 вересня 2002 р. до Печерського ВДВС за п.2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» - пропущено, враховуючи ч.3 ст. 12 вказаного Закону, якою визначено право пред`явлення виконавчого документа про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, зокрема, може бути пред`явлено на виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі, в той час як дата повноліття сина ОСОБА_4 , на утримання якого стягувались аліменти є 03 грудня 2016 року, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вже було встановлено судом, що на виконання постанови начальника Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 29 липня 2019 року державним виконавцем Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лазюком Д.М. 01 серпня 2019 року прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження №5603151з виконання виконавчого документа- виконавчого листа № 2-3927, виданого Печерським районним судом міста Києва 19 лютого 2002 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку та передано матеріали провадження за місцем реєстрації боржника - до Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. За таких обставин відсутні підстави вважати, що був пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Інші доводи апеляційної скарги повторюють доводи скарги, вони були предметом розгляду судом першої інстанції, суд дав їм належну правову оцінку в постановленій ухвалі, й вони не містять підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

При цьому, колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 01 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: