233 № 233/3703/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
01 листопада 2021 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
при секретарі Теліціній О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому зазначила, що вона на підставі договору дарування від 24 травня 2013 року є власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якій з 29 травня 2017 року зареєстрована її невістка ОСОБА_2 . Відповідачка за місцем реєстрації фактично не мешкає з грудня 2019 року, оскільки з власної волі змінила місце проживання, виїхавши за межі України; перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_2 не чинила. Реєстрація відповідачки в належній їй квартирі порушує її права як власниці.
Позивачка ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивачка не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з*явилась, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що особисо знайома із сторонами по справі; їй відомо про те, що відповідачка ОСОБА_2 в грудні 2019 року разом із чоловіком з власної волі виїхала до Польщі і з того часу в квартирі АДРЕСА_2 не мешкає. Будь-яких перешкод щодо проживання в зазначеній квартирі відповідачці по справі з боку ОСОБА_1 не чинилось.
З`ясувавши позицію позивачки, допитавши свідка ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 24 травня 2013 року належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).
Як вбачається з довідки Житлово-будівельного кооперативу «Сонячний-19» від 06 серпня 2021 року та відомостей про реєстрацію місця проживання, які містяться в реєстрі Костянтинівської територіальної громади, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в належній позивачці ОСОБА_1 квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3,15).
Згідно актів перевірки паспортного режиму від 05 травня 2021 року № 33, від 06 серпня 2021 року № 47, ОСОБА_2 не мешкає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з грудня 2019 року (а.с.4-5).
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону.
Приймаючи до уваги, що відповідачка ОСОБА_2 з власної волі не проживає в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 без поважних причин понад один рік, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за нею права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням зазначеної квартири.
В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору (а.с.2) по справі слід віднести на відповідача по справі.
На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 особою, яка втратила право користування жилим приміщенням квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлений 01 листопада 2021 року.

Суддя