КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №755/15925/20 Головуючий у 1 інстанції: Чех Н.А.

Провадження №22-ц/824/11863/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

19 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

за участю секретаря Стеблиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Кушніра Сергія Борисовича представника ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування розпорядження від 14.09.2020 року №573,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування розпорядження від 14.09.2020 року №573.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 02 серпня 2013 року вона уклала шлюб зі ОСОБА_2 .

Від шлюбу вони мають дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року.

Після розлучення син залишився проживати з нею.

Влітку 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Служби у справах дітей із заявою про визначення способів участі батька у вихованні дитини.

09 вересня 2020 року на засідання Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації були запрошені вона та батько дитини.

За результатами розгляду даного питання прийнято розпорядження №573 від 14 вересня 2020 року, яким визначено участь ОСОБА_2 у вихованні їх сина у формі спілкування щоп`ятниці з 13.00 години до 20.00 години до 20.11.2020 року, а надалі щотижня з 13.00 години п`ятниці до 10.00 години суботи.

Однак, при ухваленні розпорядження мали місце ряд порушень: не з`ясовано всі обставини особистого життя батька, стан його здоров`я, умови проживання; не враховано особисту думку дитини, стан її здоров`я, режим навчання та життя, потреби в налагодженні контакту дитини з батьком в присутності позивача; не враховано той факт, що на момент розгляду питання щодо визначення способів участі батька у вихованні дитини, батько не спілкувався з сином кілька місяців.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування розпорядження від 14.09.2020 року №573 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат Кушнір С.Б. представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не було враховано факт наявності у батька дитини сім`ї, донькидружини від попереднього шлюбу та їх спільної дитини, стать дітей у разі ночівлі сина та забезпечення відповідними меблями, необхідними для ночівлі батька дитини, його дружини та доньки дружини від попереднього шлюбу.

Зазначає, що працівниками Служби у справах дітей та сім`ї не було проведено бесіду з дружиною ОСОБА_2 , не досліджувалася її думка стосовно ночівлі дитини у батька, не врахована думка сина ОСОБА_3 та доньки дружини ОСОБА_2 , не досліджувався стан здоров`я дітей та дружини.

Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує, що орган опіки та піклування в особі Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації діяв виключно в інтересах малолітньої дитини при визначенні способів участі батька у вихованні малолітньої дитини. Підстав вважати, що є наявні ризики для здоров`я дитини та подальший можливий негативний вплив на дитину з боку батька, не було. Наявність іншої родини та дітей у ОСОБА_5 не є перепоною у йогоспілкуванні із їх спільним із ОСОБА_1 сином. Крім того, на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації було розглянуто окремузаяву ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини із матір`ю. Розпорядженням від 14 вересня 2020 року №571 «Про визначенняпроживання малолітньої дитини» визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 .

У судовому засіданні адвокат Кушнір С.Б. представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Інші учасники процесу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката Кушніра С.Б. представника ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року розірвано. (а.с. 76)

У шлюбі мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 74)

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Положеннями ст. 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

За змістом ч. 1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У відповідності до ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною першою статті 56 ЦК України встановлено, що органи, на які покладено здійснення опіки та піклування, їх права і обов`язки щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1.3, 1.4 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 N 34/166/131/8,визначено, що органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад.

У межах своїх повноважень органи опіки та піклування розглядають спори, пов`язані з вихованням неповнолітніх дітей (п. 1.7 Правил опіки та піклування).

Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини визначає Порядок проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866.

На підставі абз.1, 3, 4 п. 73 Порядку у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини.

Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок.

Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей.

Пунктом 74 Порядку передбачено, що під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

03 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про вчинення перешкод у спілкуванні з сином, в якій просив надати час з понеділка по вівторок бачитися з сином. (а.с. 70)

Службі у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації були надані документи щодо дитини, рішення суду про розірвання шлюбу, особисті ідентифікуючі документи та копії квитанцій щодо переказу коштів ОСОБА_1 (а.с. 71-82)

21 липня 2020 року на підставі заяви ОСОБА_2 завідувачем сектору Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації складено Акт №122 обстеження умов проживання - квартири АДРЕСА_1 , де зазначено: квартира складається з двох кімнат, власником є ОСОБА_2 , у квартирі проживає одна особа ОСОБА_2 , в квартирі прибрано, зроблено ремонт, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка; дитина буде проживати в кімнаті з батьком (окреме ліжко, шафа для одягу, іграшки). (а.с. 83)

З Витягу з протоколу №16 засідання Комісії з питань захисту прав дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 09 вересня 2020 року вбачається, що на засіданні комісії були присутні ОСОБА_2 , який підтвердив, що бажає постійно спілкуватися з сином, займатися його вихованням та утриманням, та ОСОБА_1 , яка не заперечувала щодо спілкування батька з сином, але щоб спілкування було в інтересах дитини. Рішенням, яке прийнято одноголосно, визначено участь ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі спілкування з малолітнім сином щоп`ятниці з 13:00 години до 20:00 години до 20 листопада 2020 року, а надалі щотижня з 13:00 години п`ятниці до 10:00 години суботи. (а.с. 84)

Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №573 від 14 вересня 2020 року «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» визначено участь батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі спілкування з малолітнім сином щоп`ятниці з 13:00 години до 20:00 години до 20 листопада 2020 року, а надалі щотижня з 13:00 години п`ятниці до 10:00 години суботи. (а.с. 39)

З огляду на наведене розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №573 від 14 вересня 2020 року «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини, оскільки розпорядження не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом.

Дії з прийняття розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №573 від 14 вересня 2020 року «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» безпосередньо не породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і не мають обов`язкового характеру.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №500/6325/17.

Разом з тим, таке розпорядження може бути доказом у справі за позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні і спілкуванні з дитиною, якому суд повинен надати належну оцінку.

На підставі ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або ос пореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішення такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту у вигляді визнання протиправним та скасування розпорядження «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» №573 від 14 вересня 2020 року не має наслідком зміни права ОСОБА_1 щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини.

У випадку зміни обставин ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до Служби у справах дітей чи до суду з проханням змінити встановлений порядок участі одного з батьків у спілкуванні з дитиною чи встановити новий порядок.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кушніра Сергія Борисовича представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2021 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко