Провадження № 2-з/537/88/2021
Справа № 537/5712/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2021 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря Савічевої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, а саме шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 40,9 кв.м., а також заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо зміни права власності на вказане нерухоме майно.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що він випадково виявив в мережі Інтернет оголошення про продаж квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із зазначенням телефонного номеру продавця, якою є ОСОБА_2 ОСОБА_3 вказує, що зазначене майно належить відповідачу на праві власності, однак ця квартира була придбана за спільні кошти позивача та відповідача.

За таких обставин вказані заявником заходи забезпечення позову можуть реально забезпечити виконання рішення суду по справі за його позовом про стягнення боргу за договором розписки? вони не порушують права інших осіб, оскільки відповідач володіє даним майном одноособово.

Згідно частини 1 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, приходить до наступних висновків.

Згідно вимог статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачені види забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними в пунктах 19 цієї частини.

Виходячи зі змісту статей 149 153 Цивільного процесуального кодексу України, під забезпеченням позову слід розуміти як вжиття судом заходів охорони матеріально правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Зазначена вище правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №905/492//19 від 15 липня 2019 року.

Види забезпечення позову застосовуються з метою гарантування виконання рішення суду у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Окрім того, згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, 02 листопада 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 , згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 150 000 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо зміни права власності на вказане нерухоме майно, суд виходить із того, що в матеріалах заяви про забезпечення позову та позовної заяви відсутні відомості, що на час звернення ОСОБА_1 до суду відповідач ОСОБА_2 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки наданий договір купівлі продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. 16 травня 2005 року, підтверджує лише цю обставину станом на 2005 рік.

Окрім того, із наданих заявником доказів не доведено наміру відповідача щодо продажу саме квартири АДРЕСА_2 , що також позбавляє суд встановити обмеження щодо вчинення ОСОБА_2 будь яких дій щодо відчуження, розпорядження тощо вказаним майном.

Заявником не надано переконливих доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову у заявлений ним спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За викладених вище обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заявлених ОСОБА_1 заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо зміни права власності на вказане нерухоме майно, у зв`язку із чим заява задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 149, 153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали суду виготовлено 05 листопада 2020 року.

Суддя Д.О. Зоріна