Справа № 703/784/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Кочеткової І.В.

за участі:

представника відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи Дем`яненко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного агенства резерву України, третя особа Державна організація «Комбінат «Дніпро» Державного агенства резерву України про визнання протиправним та скасування Наказу голови Держрезерву № 87-к від 24 лютого 2020 року "Про відсторонення ОСОБА_2 , стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, премії та середнього заробітку за весь час затримки поведення розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку,-

встановив:

ОСОБА_2 10 березня 2020 року звернулась до суду з позовом до Державного агентства резерву України та просила суд, визнати протиправним та скасувати наказ голови Держрезерву № 87-к від 24 лютого 2020 року про відсторонення її від посади.

Справа неодноразово призначалась до розгляду та відкладалась з різних підстав, в тому числі і за клопотаннями позивача та її представника, а також в зв`язку з їх неявкою в судове засідання.

В зв`язку з повторною неявкою позивача та її представника в судове засідання, ухвалою суду від 05 квітня 2021 року позовну заяву було залишено без розгляду.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 25 травня 2021 року ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 квітня 2021 року скасовано, а матеріали справи направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді від 14 червня 2021 року справу за позовом ОСОБА_2 до Державного агенства резерву України, третя особа Державна організація «Комбінат «Дніпро» Державного агенства резерву України про визнання протиправним та скасування Наказу голови Держрезерву № 87-к від 24 лютого 2020 року "Про відсторонення ОСОБА_2 , стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, премії та середнього заробітку за весь час затримки поведення розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 15 липня 2021 року.

15 липня 2021 року представником позивача, адвокатом Кузьмінським О.О. було заявлено відвід головуючому судді Прилуцькому В.О..

Ухвалою суду від 15 липня 2021 року заяву представника позивача, адвоката Кузьмінського О.О. про відвід головуючого судді у справі Прилуцького В.О. визнано не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволенню. Розгляд справи призначено на 09 серпня 2021 року.

09 серпня 2021 року сторони в судове засідання не з`явились.

Від представника позивача, адвоката Кузьмінського О.О. на електронну адресу суду 09 серпня 2021 року було надіслано заяву про перенесення розгляду справи в зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи у її відсутність на надала.

Розгляд справи було відкладено до 30 вересня 2021 року.

30 вересня 2021 року судове засіданні було відкладено в зв`язку з клопотанням представника позивачки, адвоката Кузьмінського О.О.

Однак, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та за відсутності заяви позивачки ОСОБА_2 про розгляд справи у її відсутність, суд врахувавши заяву представника позивача, адвоката Кузьмінського О.О. відклав судовий розгляд справи до 02 листопада 2021 року.

02 листопада 2021 року позивачка ОСОБА_2 та її представник, адвокат Кузьмінський О.О. повторно в судове засідання не з`явились, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надали.

02 листопада 2021 року на електронну пошту суду надійшла заява від представника позивача, адвоката Кузьмінського О.О. про перенесення розгляду справи в зв`язку з самоізоляцією.

Від позивачки ОСОБА_2 жодних заяв до суду не надходило.

Таким чином, позивачка ОСОБА_2 тричі не з`явилась в судове засідання, без поважних на те причин, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надала.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні просила суд залишити позовну заяву без розгляду в зв`язку з повторною неявкою позивачки в судове засідання без поважних причин та неподання нею заяви про розгляд справи у її відсутність. Окрім того просила суд залишити клопотання представника позивача, яке надійшло на електронну пошту, без розгляду, оскільки воно подано без накладення електронного цифрового підпису, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка його подала.

Представник третьої особи Дем`яненко Л.В. в судовому засіданні просила суд залишити позовну заяву без розгляду в зв`язку з повторною неявкою позивачки в судове засідання без поважних причин.

Суд, врахувавши думку представника відповідача, представника третьої особи, оглянувши матеріали справи та клопотання представника позивача, адвоката Кузьмінського О.О., приходить до наступних висновків.

Реалізація принципу змагальності в цивільному судочинстві спонукає учасників справи та їх представників до використання всіх можливих механізмів захисту права, у зв`язку з чим ними можуть допускатися і певні зловживання. Водночас слід наголосити, що зловживання правом має розглядатися як процесуальне правопорушення виключно за умови встановлення причино-наслідкового зв`язку між зловживанням та завданою шкодою (встановленням певних ризиків) іншому учаснику справи. Тобто зловживання процесуальним правом як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в порушенні умов належної реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав іншими учасниками справи.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 06 вересня 2018 року, справа №552/2378/17).

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення яке полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.

Зловживаючи процесуальними правами, особа може вдатися до дезінформації суду. Мова йде про неповідомлення суду відомостей, які мають значення для справи, введення суду в оману, свідоме викривлення фактів у заяві (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України»).

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законнім діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій» (окрема думка судді Валентини Сімоненко щодо постанови ВС від 02 жовтня 2019 року у справі №750/3021/18).

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад цивільного судочинства.

Ухилення позивачки від участі в судовому розгляді поданого нею ж позову порушує права іншої сторони - відповідача.

Враховуючи те, що існує спір між сторонами, позивачка ОСОБА_2 не подала заяву про розгляд справи за її відсутності, суд вважає, що розгляд справи по суті без сторони позивача не є можливим, це буде суперечити рівності сторін та можуть бути порушені права сторін, а також не буде можливості повно та всебічно розглянути справу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України", «Олександр Шевченко проти України»).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №310/12817/13 процесуальний закон не вказує на необхідності врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Отже згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 02 вересня 2020 року у справі № 461/3580/15-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 20 червня 2019 року по справі № 522/7428/15, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц та від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц.

З урахуванням вимог п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України про розумність строків розгляду справи судом, як однієї з головних засад здійснення судочинства в цивільних справах, позивач, як сторона справи, має забезпечити свою явку чи явку свого представника у день, визначений судом. У разі необхідності може бути запрошений інший представника, якщо обраний позивачем адвокат систематично не може здійснювати представництво інтересів особи.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, у разі повторної неявки в судове засідання позивача повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Ст. 128 ЦПК України вказує на те, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку (ч. 1 ст. 130 ЦПК України).

Позивачка під час подання до суду позовної заяви вказала свою поштову адресу на яку їй судом було направлено судові повістки.

Про судове засідання призначене на 09 серпня 2021 року, позивачка була повідомлена через її представника, про що свідчить наявна в матеріалах справа заява, яка надійшла на електронну адресу суду від адвоката Кузьмінського О.О. про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням представника у щорічній відпустці.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Про судове засідання, яке було призначене на 30 вересня 2021 року позивачку було повідомлено шляхом направлення судової повістки, про що свідчить поштове повідомлення про отримання повістки ОСОБА_2 12 серпня 2021 року (а.с.106).

Окрім того, про судове засідання призначене на 30 вересня 2021 року було повідомлено і представника позивачки, адвоката Кузьмінського О.О., шляхом направлення йому судової повістки, яку він отримав особисто 11 серпня 2021 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с.103).

Окрім того про факт повідомлення про призначене судове засідання на 30 вересня 2021 року свідчить і те, що представником позивача, адвокатом Кузьмінським О.О., на електронну адресу суду, 30 вересня 2021 року було направлено клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.112).

Про судове засідання яке відбудеться 02 листопада 2021 року позивачка була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, з відміткою про отримання повістки ОСОБА_2 08 жовтня 2021 року особисто та стоїть її підпис.

Представника позивача, адвоката Кузьмінского О.О. про судове засідання призначене на 02 листопада 2021 року також було повідомлено шляхом направлення судової повістки, що підтверджується поштовим повідомленням, відповідно до якого він отримав повістку особисто 07 жовтня 2021 року.

Окрім того надана представником позивача, адвокатом Кузьмінським О.О. заява від 02 листопада 2021 року, свідчить про те, що сторона позивача достовірно знала про день, час та місце слухання справи.

Суд, оглянувши в судовому засіданні заяву, яка надійшла від представника позивача, адвоката Кузьмінського О.О., про перенесення розгляду справи в зв`язку з самоізоляцією ухвалив залишити без задоволення вказану заяву в зв`язку з наступним.

20 листопада 2021 року, на електронну адресу суду, від представника позивач, адвоката Кузьмінського О.О., з електронної адреси: ОСОБА_3 надійшло клопотання про перенесення судового засідання призначеного на 02 листопада 2021 року, в зв`язку з самоізоляцією.

П. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України передбачає право учасників справи на подання до суду клопотань.

Ч. 5,6 ст. 43 ЦПК вказує на те, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника), що передбачено ч. 8 вказаної вище статті.

Надсилання процесуальних документів до суду в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через «Електронний кабінет».

Оглянувши заяву представника позивача, адвоката Кузьмінського О.О., суд встановив, що заява не містить відомостей про підписання документа електронним цифровим підписом із застосування посиленого сертифіката відкритого ключа та перевірки електронного цифрового підпису, накладеного на заяву із використанням підсистеми «Електронний суд».

Ч. 2 ст. 183 ЦПК України вказує на те, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (ч.4 ст. 183 ЦПК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява подана на електронну пошту суду від представника позивача, адвоката Кузьмінського О.О., яка не містить електронного цифрового підпису, відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України має бути повернута заявнику без розгляду.

Окім того, враховуючи, що позивачка будучи належним чином повідомленою про час, місце та дату судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленнями та заявами представника позивача, повторно в судове засідання не з`явилась, заяв про розгляд справи у її відсутність не надала, як і заяв про розгляд справи в режимі відеоконференції, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

При цьому причини повторних неявок позивачки до суду, правового значення не мають, оскільки положення закону (ч. 5 ст. 223 ЦПК України) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, що відповідає вимогам ст. 44 ЦПК України, згідно з якою особи, які беруть участь в справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись ст. 43, 44, 128, 130, 131, 183,ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257, 258,260, 353 ЦПК України,суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Державного агенства резерву України, третя особа Державна організація «Комбінат «Дніпро» Державного агенства резерву України про визнання протиправним та скасування Наказу голови Держрезерву № 87-к від 24 лютого 2020 року "Про відсторонення ОСОБА_2 , стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, премії та середнього заробітку за весь час затримки поведення розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту повного складення тексту судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляціної скарги, якщо скаргу не було подано, у разі подання апеляціної скарги-після розгляду скарги апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Головуючий: В.О. Прилуцький