ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2021 року

м. Харків

Справа №639/5315/21

Провадження №22-ц/818/5846/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Бурлака І.В., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сабельніка Б.В.

сторони справи:

позивач Харківська міська рада,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мангушева Ольга Степанівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов Станіслав Давидович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 серпня 2021 року, постановлену у складі судді Марченка В.В., -

УСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Харківська міська рада (далі ХМР) звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу (далі ПН ХМНО) Мангушева О.С., ПН ХМНО Клопотов С.Д., в якому просить: визнати недійсним договір дарування №969 від 21.08.2020 будинку квартирного типу (гуртожиток) літ. «М-4» загальною площею 2349,6 кв.м, житловою площею 1611,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 53267173 від 23.07.2020; зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 привести до попереднього стану нежитлову будівлю літ. «М-1» за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до поверхового плану та експлікації на вказану будівлю станом на 06.12.2019 із матеріалів інвентаризаційної справи, що знаходяться у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, шляхом знесення прибудови до нежитлової будівлі літ. «М-1» та надбудови трьох поверхів за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 судовий збір на користь ХМР.

Разом з позовною заявою представником позивача ОСОБА_4 подана заява про забезпечення позову шляхом: заборони ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які будівельні роботи у будинку квартирного типу (гуртожиток) літ. «М-4» за адресою: АДРЕСА_1 , а також на фасаді зазначеного будинку; заборони будь-яким особам вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна, а саме: будинку квартирного типу (гуртожиток) літ. «М-4» за адресою: АДРЕСА_1 , або його частин до набрання рішенням у справі законної сили.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що головним спеціалістом інспектором з благоустрою сектору контролю за станом благоустрою у сфері житлово-комунального господарства Інспекції з благоустрою Департаменту територіального контролю ХМР та головним спеціалістом інспектором з благоустрою сектору контролю за станом благоустрою у сфері екології Інспекції з благоустрою Департаменту територіального контролю ХМР встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, а саме: на земельній ділянці комунальної власності проводяться будівельні роботи на не житловій будівлі літ. «М-4», виконано роботи з мурування цегляної кладки двох поверхів орієнтовними розмірами 18,5x40м та розпочаті роботи зі зведення 3-го поверху з цегли без декларативно-дозвільних документів, земельна ділянка прилегла до недобудованої будівлі належним чином не упорядкована (територія захаращена будівельними матеріалами, побутовими відходами, сміттям тощо). У випадку продовження проведення будівельних робіт буде остаточно змінено геометричні розміри будинку квартирного тиру (гуртожитку) (нежитлової будівлі літ. «М-1») за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого збільшиться час та витрати на приведення до попереднього стану вказаної нежитлової будівлі приміщення, у разі задоволення позову ХМР, тобто суттєво ускладнить виконання рішення суду в подальшому. Таке самочинне будівництво ставить під загрозу надійність та конструктивну безпеку указаного будинку загалом, оскільки такі роботи відбуваються без відповідного державно-архітектурного контрою. Також самочинне будівництво без отримання відповідних дозволів здійснює додаткове навантаження на земельну ділянку, що не виділялася у встановленому законом порядку, у зв язку з чим не встановлено категорію цієї земельної ділянки за цільовим призначенням, відсутні відомості щодо розміщення відповідних мереж під вказаною земельною ділянкою, що ставить під загрозу безпечність експлуатації приміщень та здійснює негативний вплив на земельну ділянку комунальної власності.

Також представник позивача зазначила, що можливість реєстрації права власності та інших речових прав, зокрема на новозбудовану площу за відповідачами або за іншими особами відмінними від відповідачів, призведе до порушення справедливого та ефективного захисту порушених прав ХМР. Захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна обмежує можливість здійснення реєстраційних дій лише на період розгляду справи. При цьому шкода, що може бути завдана ХМР, є значно більшою у порівнянні із власником будинку, і полягає в неправомірному відчуженні об`єкта нерухомості, складовою частиною якої є самочинне будівництво і яка знаходиться на земельній ділянці комунальної власності. Отже, у випадку реєстрації прав на новозбудовану площу в будинку квартирного типу (гуртожиток) літ. «М-4» за адресою: АДРЕСА_1 , за відповідачами та іншими особами відмінними від них, виконання судового рішення на користь ХМР може бути суттєво ускладнено необхідністю спочатку визнати таку державну реєстрацію права власності незаконною в судовому порядку. Таким чином невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки ХМР не зможе їх захистити в межах лише цього судового провадження без нових звернень до суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 серпня 2021 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. В порядку забезпечення позову заборонено: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які будівельні роботи у будинку квартирного типу (гуртожиток) літ. «М-4» за адресою: АДРЕСА_1 , а також на фасаді зазначеного будинку; заборонено будь-яким особам вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна, а саме будинку квартирного типу (гуртожиток) літ. «М-4» за адресою: АДРЕСА_1 , або його частин до набрання рішенням у справі законної сили.

Ухвала суду мотивована тим, що 13.12.2019 ОСОБА_2 , ОСОБА_5 придбали в особисту приватну власність нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-4 загальною площею 237 кв.м та №5-:-7, 10, 12-:-19 загальною площею 284,4 кв.м. відповідно у нежитловій будівлі літ. «М-1» за адресою: АДРЕСА_1 . 21.08.2021 ОСОБА_1 прийняв в якості подарунка від ОСОБА_2 , ОСОБА_5 в особисту приватну власність будинок квартирного типу (гуртожиток) літ. «М-4» загальною площею 2349,6 кв.м, житловою площею 1611,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до копії акту №220-А від 15.12.2020 було проведено перевірку території за указаною адресою та встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, а саме: на земельній ділянці комунальної власності проводяться будівельні роботи на нежитловій будівлі літ. «М-4», виконано роботи з мурування цегляної кладки двох поверхів орієнтовними розмірами 18,5x40м та розпочаті роботи зі зведення 3-го поверху з цегли без декларативно-дозвільних документів, земельна ділянка прилегла до недобудованої будівлі належним чином не упорядкована (територія захаращена будівельними матеріалами, побутовими відходами, сміттям тощо). Вимоги приписів про усунення порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів не виконано. Правовстановлюючі документи на право власності або користування на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , у Відділі м. Харкова Головного управління держгеокадастру у Харківській області не обліковуються. В реєстрі будівельної діяльності, який містить інформацію про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, наявна інформація про реконструкцію квартир за адресою: АДРЕСА_1 , у 2020-2021 рр. Будь-які проекти рішень з питання надання земельної ділянки у власність або користування для розміщення, здійснення будівництва, збереження зазначеного об`єкту по АДРЕСА_1 , на розгляд сесією ХМР Департаментом містобудування та архітектури не готувались; містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва на вказану земельну ділянку Департаментом не надавалися; будь-які рішення постійно діючої комісії з питань самочинного будівництва стосовно зазначеного об`єкту за вказаною адресою не приймалися; паспорт опорядження фасаду будівлі літ.«М-4» по АДРЕСА_1 не реєструвався. З урахуванням встановлених обставин суд вважав наявними підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Посилаючись на те, що такий вид забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії прямо передбачений положенням п. 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить ухвалу суду від 04.08.2021 скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на час винесення оскаржуваної ухвали мешканцями будинку за адресою: АДРЕСА_1 , утворено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі ОСББ) «Баварський, 99», яке має статус юридичної особи, про що не могло не бути відомо позивачу. Постановленням оскаржуваної ухвали створені перешкоди господарській діяльності зазначеної юридичної особи. Ці обставини є суттєвими, однак не були взяті до уваги судом першої інстанції, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду. Додані до заяви про забезпечення позову матеріали не містять доказів, що невжиття зазначених заявником заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову. Також заявником не доведено намір відповідача вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна на користь третіх осіб. Такі заходи забезпечення позову не відповідають його предмету та підставам. Надана в заяві інформація, навпаки свідчить про дотримання вимог діючого законодавства з боку відповідачів при виконанні будівельних робіт за указаною адресою, що, в свою чергу, є підтвердженням необґрунтованості заяви представника позивача в частині заборони проведення будівельних робіт відповідачем. Апелянт вважає, що заявником не було надано суду переконливих доказів необхідності забезпечення позову і можливого утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття відповідних заходів. Суд, в свою чергу, в повній мірі не перевірив наявність відповідних доказів та дійсних ризиків, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства.

Третя особа ПН ХМНО Мангушева О.С. подала заяву, згідно якої апеляційну скаргу вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Зазначає, що заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати громадській діяльності юридичної особи, що не було взято до уваги судом першої інстанції. Позивачем не доведено намір відповідачів вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна на користь інших осіб, такі заходи забезпечення позову не відповідають предмету та підставам позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позов заявлено щодо визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов`язання відповідачів привести до попереднього стану нежитлову будівлю літ. «М-1» за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення прибудови до неї та надбудови 3-х поверхів.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову, в тому числі шляхом заборони іншим особам вчиняти певні дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року зазначено, що суди при вирішенні питання про забезпечення позову мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, тобто, не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову, а суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, отже, вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявником належним чином не обгрунтовано свої доводи, не надано доказів наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Окрім того, заявником не доведено, що на теперішній час існує реальна загроза того, що відповідачі можуть вчинити будь-які реєстраційні дії щодо спірного об`єкта нерухомого майна на користь інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів. Вказаний спосіб забезпечення є неспівмірним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З заяви про забезпечення позову судовою колегією вбачається, що позовні вимоги мають немайновий характер, отже не підлягають вартісній оцінці.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просив задовольнити позовні вимоги, які мають немайновий характер, а тому доводи заявника, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставними. Такий захід забезпечення позову як заборона відповідачам, а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які будівельні роботи у спірному будинку, а також на його фасаді та заборона будь-яким особам вчиняти реєстраційні дії щодо спірного об`єкту нерухомого майна є неспівмірний з предметом позову, яким є визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також зобов`язання приведення до попереднього стану спірної нежитлової будівлі шляхом знесення прибудови та надбудови до неї.

Судова колегія погоджується з доводами апелянта, що матеріали, на які посилається суд першої інстанції в обґрунтування оскаржуваної ухвали, не є належними і достатніми доказами необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без відповідного обґрунтування достатніми, належними і допустимими доказами не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави вважати, що незастосування вказаних у заяві представника позивача заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у запропонований представником позивача спосіб, оскільки він є необґрунтованим видом забезпечення позову у справі з огляду на те, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, в зв`язку з чим він дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви представника ХМР про забезпечення позовує необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні заяви представника ХМР про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390, 391 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 серпня 2021 року скасувати.

У задоволені заяви ОСОБА_4 , яка діє в інтересах Харківської міської ради, про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 4 листопада 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді І.В. Бурлака

О.В. Маміна