Справа № 946/3979/21
Провадження № 2-д/946/4/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізмаїлі клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Кобрінського району Брестської області (Республіка Білорусь) від 19 лютого 2021 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 , що надійшло з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2021 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області через Південне міжрегіональне управління юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Кобрінського району Брестської області (Республіка Білорусь) від 19.02.2021 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2

ОСОБА_2 був повідомлений про надходження клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Кобрінського району Брестської області (Республіка Білорусь) від 19.02.2021 року в частині стягнення з нього аліментів, та отримав копію клопотання з додатками 21.07.2021 року, що підтверджується його особистим підписом.

У відповідності до ч. 1 ст. 467 ЦПК України йому було запропоновано у місячний строк надати до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області можливі заперечення проти цього клопотання.

Заперечень проти призначення справи до розгляду та проти клопотання від ОСОБА_2 до суду не надійшло.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.08.2021 року клопотання призначено до розгляду на 25.10.2021 року на 14 год. 30 хв.

У судовому засіданні 25.10.2021 року ОСОБА_2 не заперечував щодо надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Кобрінського району Брестської області (Республіка Білорусь) від 19.02.2021 року в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За вимогами частини 1 статті 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходження боржника.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Кобрінського району Брестської області (Республіка Білорусь) від 19.02.2021 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Торез Донецької області України, громадянина України, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 25 % всіх видів заробітку та іншого доходу щомісячно, починаючи стягнення з 07.08.2020 року та до повноліття дитини, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення.

Згідно довідки судді Кобрінського району Брестської області Республіки Білорусь ОСОБА_4 зазначене вище рішення суду вступило в законну силу 10.03.2021 року та підлягає виконанню.

Також, згідно довідки судді Кобрінського району Брестської області Республіки Білорусь ОСОБА_4 вказане рішення суду не виконувалось на території Республіки Білорусь. Стягнення аліментів на території України необхідно здійснювати з 07.08.2020 року.

Відповідно до довідки судді Кобрінського району Брестської області Республіки Білорусь ОСОБА_4 громадянин ОСОБА_2 був своєчасно та належним чином сповіщений про час та місце судового розгляду, підтвердження про його сповіщення є в матеріалах справи.

Суд, розглянувши подані документи, вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Кобрінського району Брестської області (Республіка Білорусь) від 19.02.2021 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25 % всіх видів заробітку та іншого доходу щомісячно, починаючи стягнення з 07.08.2020 року та до повноліття дитини, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, задовольнити з наступних підстав.

Правове регулювання порядку розгляду зазначеного клопотання здійснюється нормами Європейської конвенції про визнання та приведення до виконання рішень іноземних арбітражів від 10 червня 1958 року, багатосторонньої угоди «Про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності» ратифікованою 19 грудня 1992 року та підписаною Україною 20 березня 1992 року, Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», ратифікованої 10 листопада 1994 року та підписаної Україною 22 січня 1995 року, а також нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст.53 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», клопотання про вирішення примусового виконання рішення подається в компетентний суд сторони, що домовляється, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано до суду, який виніс рішення по справі у першій інстанції. Цей суд направляє клопотання суду, компетентному винести рішення по клопотанню.

Також, згідно з п.5.1 Розділу «Питання визнання і виконання іноземних судових рішень в Україні» Наказу Міністерства юстиції України від 27 червня 2008 року №1092/5/54 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень» (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за №573/15264), рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державною, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Відповідно до п. 5.3. Інструкції, іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження не відоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом України за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Відповідно до п.5.5. Інструкції, розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України, а стосовно рішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу - із Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж". У разі, якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.

У відповідності до п.12 Постанови ВСУ клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вищевказаної Постанови Верховного Суду України визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

Процесуальні правовідносини, які спрямовані на визнання та виконання рішень іноземних суддів в Україні врегулюванні у розділі ІХ чинного Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ч.1 ст.463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника (стаття 464 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вирок іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду у відповідності до ст. 468 ЦПК України не встановлено.

Відповідно до ч. 7 ст. 467 ЦПК України, якщо рішення іноземного суду вже виконувалося раніше, суд визначає, в якій частині чи з якого часу воно підлягає виконанню.

Відомості щодо виконання рішення Кобрінського району Брестської області (Республіка Білорусь) від 19.02.2021 року відсутні.

Задоволення клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Кобрінського району Брестської області (Республіка Білорусь) від 19.02.2021 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 не порушує права та інтереси, які охороняються державою, відповідають вимогам Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам» 1993 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Кобрінського району Брестської області (Республіка Білорусь) від 19.02.2021 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 , є законним та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», нормами Європейської конвенції про визнання та приведення до виконання рішень іноземних арбітражів від 10 червня 1958 року, багатосторонньої угоди «Про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності» ратифікованою 19 грудня 1992 року та підписаною Україною 20 березня 1992 року, Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», ратифікованої 10 листопада 1994 року та підписаної Україною 22 січня 1993 року, ст.ст. 462, 463, 467, 468 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Кобрінського району Брестської області (Республіка Білорусь) від 19 лютого 2021 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 , що надійшло з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Визнати на території України та надати дозвіл на примусове виконання рішення Кобрінського району Брестської області (Республіка Білорусь) від 19 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Торез Донецької області України, громадянина України, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 25 % всіх видів заробітку та іншого доходу щомісячно, починаючи з 07 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менш 50 % бюджету прожиткового мінімуму у середньому на душу населення.

Адреса боржника ОСОБА_2 : місце реєстрації - АДРЕСА_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 .

Адреса стягувача ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 .

Стягувані кошти переказувати на адресу: АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя: Т.П.Пащенко