Справа №705/318/20
2/705/594/21

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2021 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючої-судді Гудзенко В.Л.
секретаря судового засідання Музичук Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань Черкаської області цивільну справу за позовом заступника прокурора Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави, в особі Уманської міської ради, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, витребування її з чужого незаконного володіння,
Представник позивача в судове засідання не з?явився, від прокурора Уманської окружної прокуратури Бурлаки В.П. надійшла письмова заява, відповідно до якої вона підтримує поданий позов, просить його задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання не з?явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення повідомлення та розміщення оголошення на офіційному сайті Уманського міськрайонного суду Черкаської області, тому згідно ст.128 ЦПК України, вважаються повідомленими належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомляли.
У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідачів. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.
Володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності здійснює орган місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Уманська міська рада.
Згідно з ч. 3, ч. 4ст. 56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках.
Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Згідно ст. ст.14,13,19 Конституції України земля в Україні є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
В судовому засіданні встановлено наявність підстав для здійснення прокурором представництва інтересів в суді, передбачених ст. 131-1 Конституції України, ч. 3ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України, враховуючи, що Уманською міською радою, яка є розпорядником земель територіальної громади та здійснює контроль за використанням та охороною земель комунальної власності не було вчасно вжито заходів щодо захисту державних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 Земельного кодексу України, який передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. Цей орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. У двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За змістом зазначених норм права, прийняття відповідним органом державної влади рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність особі, є завершальним етапом безоплатного одержання земельної ділянки у власність та підтверджує реалізацію права особи на одержання земельної ділянки із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації по виду використання.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЗ №046198, виданого 05.03.2007 на підставі рішення Уманської міської ради від 19.09.2006 № 4.12-4/5 ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1000га, яка розташована по АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 не приймалось.
За даними досудового слідства вищевказаній особі земельна ділянка у власність у передбаченому законом порядку не передавалась, оскільки Уманською міською радою відповідне рішення не приймалося, а право власності на неї зареєстровано на підставі підробленого, тобто незаконного Державного акту на право приватної власності на землю від 05.03.2007 серія ЯЗ №046198.
Відповідно до висновку технічної експертизи документів від 06.06.2019 №1/593 встановлено, відбиток гербової печатки Уманської міської ради в Державному акті на праві приватної власності на землю серія ЯЗ №046198 від 05.03.2007 нанесений не гербовою печаткою Уманської міської ради.
Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи від 04.06.2019 №1/599, підписи у Державному акті на право приватної власності на землю серія ЯЗ № 046198 від 05.03.2007 виконані від імені міського голови ОСОБА_4 та начальника управління земельних ресурсів у м. Умані Кузуба В.В. виконані іншою особою.
В журналі вхідної та вихідної кореспонденції Уманської міської ради за 1994-2006 роки відомості щодо звернення ОСОБА_1 відсутні. Факт прийняття Уманською міською радою рішення щодо виділення йому земельної ділянки не встановлено.
Тобто, правових підстав для видачі на ім`я ОСОБА_1 . Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЗ № 046198 від 05.03.2007 не було.
З урахуванням вищевикладеного, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 земельна ділянка у власність у встановленому законом порядку не передавалася.
Вказаний договір зареєстровано того ж дня в реєстрі за №1213.
В абзаці 2 п. 1 договору вказано, що відчужувана земельна ділянка є власністю продавця на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №046198.
Відомості про зареєстроване за ОСОБА_3 право власності на вказану земельну ділянку містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що спірна земельна ділянка була відчужена поза волею власника.
Згідно ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.
Право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388).
З наведених вище обставин вбачається порушення права комунальної власності на землю, відновлення якого можливо шляхом визнання незаконним та скасування Державного акта на право приватної власності про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки розміром 0,1000га, розташованої по АДРЕСА_1 та витребування її з чужого незаконного володіння.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, витребування її з чужого незаконного володіння ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 18, 43, 49, 76-81, 82,84,89,128,141, 258,259,263-265,268,280 ЦПК України, су,
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю від 05.03.2007 серії ЯЗ № 046198 про надання у власність ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) земельної ділянки площею 0,1000га, розташованої по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Черкаської обласної прокуратури судові витрати в розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Головуючий суддя Валентина Леонідівна Гудзенко