Постанова

Іменем України

20 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 127/2115/13-ц

провадження № 61-13379св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб?єкт оскарження - головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Міщук Тетяна Андріївна,

заінтересована особа - акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 08 липня 2021 року у складі колегії суддів: Медвецького С. К., Оніщука В. В., Сопруна В. В.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Міщук Т. А.

Скарга мотивована тим, що 18 вересня 2019 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Міщук Т. А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/2115/13-ц, виданого 17 вересня 2013 року (виконавче провадження № 53971026) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в сумі 350 935, 94 грн винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення та в пункті 2 зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 19 вересня 2022 року.

Про існування виконавчого провадження № 53971026 йому стало відомо

08 жовтня 2020 року з Єдиного реєстру боржників. 09 жовтня 2020 року він звернувся із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Копії матеріалів виконавчого провадження отримав 27 жовтня 2020 року.

Вважав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки у виконавчому листі, що виданий 19 вересня 2013 року, зазначається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - 1 рік. Заява про відкриття виконавчого провадження подана 17 травня 2017 року, тобто через 3 роки 8 місяців. Строк подачі виконавчого листа до виконання не переривався та судом не поновлювався.

Державний виконавець отримавши на виконання виконавчий лист, що поданий із пропуском строку на пред`явлення до виконання, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язаний був протягом трьох днів повернути стягувачу виконавчий лист через пропуск строку на пред`явлення до його виконання. Разом з тим, державний виконавець допустив порушення закону, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника, а потім повернув виконавчий документ стягувачу з підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення та в пункті 2 зазначив, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 19 вересня 2022 року, чим поновив стягувачу строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив:

- поновити пропущений строк для подання скарги на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (виконавче провадження № 53971026) винесену 18 вересня 2019 року;

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Міщук Т. А. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18 вересня 2019 року (виконавче провадження №53971026) при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/2115/13-ц, виданого 17 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в сумі 350 935, 94 грн;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням від 18 вересня 2019 року

№ 53971026, винесену головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Міщук Т. А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/2115/13-ц, виданого 17 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в сумі 350 935, 94 грн з підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення та в пункті 2 зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 19 вересня 2022 року;

- зобов`язати державного виконавця або іншу особу Центрального відділу виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) усунути порушення допущені 19 вересня 2019 року при винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (виконавче провадження № 53971026) головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Міщук Т. А. при примусовому виконанні виконавчого листа

№ 127/2115/13-ц, виданого 17 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в сумі 350 935,94 грн шляхом повернення виконавчого листа стягувачу з підстав пропущення строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2021 року скаргу задоволено частково.

Поновлено пропущений строк для подання скарги на постанову про відкриття виконавчого провадження № 53971026, винесену 18 вересня 2019року.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Міщук Т. А. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18 вересня 2019 року (виконавче провадження № 53971026) при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/2115/13-ц, виданого 17 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в сумі 350 935,94 грн з підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення та в пункті 2 зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 19 вересня 2022 року.

Визнано неправомірною та скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням від 18 вересня 2019 року

№ 53971026, винесену головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Міщук Т. А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/2115/13-ц, виданого 17 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в сумі 350 935,94 грн з підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення та в пункті 2 зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 19 вересня 2022 року.

У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання з пропуском встановленого законом строку, а доказів переривання строку пред`явлення виконавчого документа чи поновлення строку до виконання суду не надано.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо зобов`язання державного виконавця усунути порушення допущенні при поверненні виконавчого листа стягувачеві, суд виходив з того, що указані вимоги виходять за межі цивільного судочинства та вважаються формою втручання в дискреційні повноваження державного виконавця.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Вінницького апеляційного суду від 08 липня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2021 року в оскаржувані частині скасовано й ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

У іншій частині ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від

26 травня 2021 року залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль»

2 270,00 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. При цьому апеляційний суд вказав, що головний державний виконавець Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Міщук Т. А., діючи в межах Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

05 серпня 2021 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 08 липня 2021 року та залишити в силі ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2021 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що виконавчий лист стягувачем подано на примусове виконання 17 травня 2017 року, тобто через 3 роки та 8 місяців із пропуском усіх строків. А тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Вінницького міського суду Вінницької області.

14 вересня 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2013 року у цивільній справі № 127/2115/13-ц позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

За змістом виконавчого листа виданого на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2013 року, яке набрало чинності 17 липня 2013 року, суд вирішив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01 листопада 2005 року № 014/035-43/30644 в сумі

43 905,41 доларів США (еквівалент 350 935,94 грн) звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно з договором іпотеки від 01 листопада 2005 року - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого

01 листопада 2005 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В. за № 5327 (шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 193 228,00 грн - зазначеною в договорі іпотеки).

Виконавчий лист був виданий 17 вересня 2013 року. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - 1 рік.

27 листопада 2014 року головним виконавцем Центрального відділу ДВС

м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Козачук І. Ю. при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/2115/13-ц, виданого 17 вересня 2013 року (виконавче провадження № 44706512) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, що Верховна Рада України від 03 червня

2014 року прийняла Закон України «Про мораторій на стягнення громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави.

17 травня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Центрального відділу ДВС м. Вінниці із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа у справі № 127/2115/13-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 19 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором.

22 травня 2017 року головним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Медяним В. Г. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 53971026 на підставі виконавчого листа

від 17 вересня 2013 року № 127/2115/13-ц про стягнення коштів в сумі

350 935,94 грн, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно.

18 вересня 2019 року головним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Міщук Т. А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/2115/13-ц, виданого 17 вересня 2013 року (виконавче провадження № 53971026) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в сумі 350 935,94 грн винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення апеляційного суду відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення ЄСПЛ від 29 червня 2004 року у справі «Войтенко проти України», заява № 18966/02, пункт 53; рішення ЄСПЛ від 07 травня

2002 року у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, пункт 40, рішення ЄСПЛ від 06 березня 2003 року у справі «Ясіуньєне проти Латвії», заява

№ 41510/98, пункт 45).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня

1999 року N 606-XIV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено річний строк пред`явлення виконавчих листів до виконання, виданих на підставі рішення суду, крім постанов судів у справах про адміністративні правопорушення.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Частиною першою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документу до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Аналогічні положення містяться у пункті 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Питання щодо повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття його до виконання вирішується при пред`явленні його до виконання, а у разі розгляду правомірності дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документа з`ясуванню підлягають обставини обґрунтованості підстав його повернення.

Зі змісту заявлених вимог вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Міщук Т. А. просив, зокрема, визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню № 53971026 від 18 вересня 2019 року винесену головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Міщук Т. А.

Разом з тим, ОСОБА_1 не оскаржував постанову головного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Медяним В. Г. від 22 травня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 53971026, що в свою чергу свідчить про прийнятність заявником вказаної постанови.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів встановив, що головний державний виконавець Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Міщук Т. А., діючи в межах Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення скарги.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного суду від 08 липня 2021 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Щодо судових витрат

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги

без задоволення, розподіл судових витрат пов?язаних з переглядом справи в суді касаційної інстанції, відповідно до правил статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 08 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов