Справа № 755/5320/21
"01" листопада 2021 р. м. Київ
Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Савлук Т. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,
ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ», правонаступником якого є Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернулося до суду з позовом, про стягнення з ОСОБА_2 шкоду заподіяно внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 30 146,95 грн та судовий збір в розмірі 2 270,00 гривень.
12 квітня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва відкрито провадження у справи та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
06 серпня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
23 вересня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу, якою допущено процесуальне правонаступництво позивача - ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» на його правонаступника Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 , в межах розгляду цивільної справи.
Згідно з частин 1-2 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Під час розгляду справи, відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на позов з викладенням своєю позиції щодо заявлених вимог та долучити докази на підтвердження (спростування) заявлених вимог.
Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомив, право подання відзиву на позов та докази на спростування заявлених вимог не скористався.
На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Статтею 14 Цивільного Кодексу України, визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Судом встановлено, що 11 липня 2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» та ОСОБА_2 укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами договору об`єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.
19 грудня 2019 року о 17 годині 20 хвилин по проспекту Бажана між станціями метро «Осокорки» та «Позняки» в напрямку міста Борисполя в місті Києві, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокової інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, цього ж дня о 17 годині 25 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-т. Бажана в бік метро «Позняки» в м. Києві, перед зміною напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, в зв`язку з чим скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Fluence», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керування водія ОСОБА_5 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.
29 січня 2020 року Дарницьким районним судом міста Києва винесено постанову, якою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
03 лютого 2020 року Дарницьким районним судом міста Києва винесено постанову, якою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу в розмірі 340,00 гривень.
Відповідно до частини третьої ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За положеннями ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
П. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
За приписами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
З наведеного вбачається, що обов`язок сплатити потерпілому страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика (за вирахуванням франшизи) покладається на ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ».
20 лютого 2020 року ОСОБА_3 , звернулася до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» з заявою про виплату страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування транспортного засобу, за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 .
На підставі страхового акту ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» перерахувало на рахунок ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 25 593,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7338 від 21 травня 2020 року.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність потерпілої особи ОСОБА_4 була застрахована за Договором добровільного страхування наземного транспорту в СК «ARX» за умовами договору об`єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль «Renault Fluence», державний номерний знак НОМЕР_3 .
27 грудня 2020 року ОСОБА_4 , звернувся до СК «ARX» з заявою про виплату страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування транспортного засобу, за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Renault Fluence», державний номерний знак НОМЕР_3 .
Згідно страхового акту № ARX2530651 від 28 грудня 2020 року, СК «ARX», прийняло рішення про виплату страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_4 в розмірі 4 553,64 грн.
На підставі страхового акту СК «ARX» перерахувало на рахунок ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 4 553,64 грн., що підтверджується платіжним дорученням №629 653 від 03 січня 2020 року.
ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» сплатило на користь СК «ARX» страхове відшкодування в розмірі 4 553,64 гривень, відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується платіжним дорученням №8990 від 24 червня 2020 року.
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки право попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.
Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 Цивільного кодексу України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
14 травня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» та Суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 укладено Договір №1/АК про відступлення прав вимоги.
Згідно Додатку №1 до Договір №1/АК про відступлення прав вимоги від 14 травня 2021 року до ФОП ОСОБА_1 , як Нового кредитора, перейшло право вимоги за грошевими зобов`язанням, яке виникла за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/1754144, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» та ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди.
Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності.
За приписами пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Якщо він не повідомим страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 цього Закону, яким невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір ОСЦПВВНТЗ, повідомлення про ДТП встановлено МТСБУ зразка, а також відомості місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон, свою адресу.
Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно пред`явлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування понесених витрат по виплаті страхового відшкодування в загальному в розмірі 30 146,95 грн., яке підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, відповідач в межах даного спору не скористався процесуальним правом надати докази, які спростовують позицію позивача.
Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн., який сплачено позивачем при звернені з цим позовом до суду.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 3, 11, 16, 979, 988, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, статтями 6, 12, 22, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 2, 10, 49, 76-81, 89, 141, 264 - 265, 274, 279, 280, 284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати по виплаті страхового відшкодування в загальному розмірі 30 146,95 гривень та судовий збір в розмірі 2 270,00 гривень, а всього на загальну суму 32 416 (тридцять дві тисячі сто сорок шість гривень) грн. 95 коп.
Стягувач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: дані відсутні, місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Уразі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя: