Справа № 521/7965/21
Провадження № 2/521/3673/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 липня 2021 року місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Розглянувши вказану позовну заяву, суд дійшов висновку, що вона подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3. ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Однак, в порушення наведеного вище, позивачкою зазначені вимоги не виконано.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 ст. 4 Закону №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У своїй позовній заяві позивач заявляє наступні вимоги, а саме:

- Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право приватної власності на: Житловий будинок літера «А», загальною площею 49,6 кв.м., який складається з 1) веранда, загальною площею 15,1 кв.м., 2) житлова, загальною площею 7,3 кв.м., 3) житлова, загальною площею 6,1 кв.м., 4) кухня, загальною площею 9,9 кв.м., 5) житлова, загальною площею 6,3 кв.м. 6) санвузол, загальною площею 3,6 кв.м., 7) коридор, загальною площею 1,3 кв.м.; Житловий будинок літера «Д», загальною площею 129,7 кв.м., який складається з першого поверху 1) хол, загальною площею 16,0 кв. м., 2) гостьова, загальною площею 18,3 кв.м., 3) кухня, загальною площею 19,1 кв.м., 4) санвузол, загальною площею 11,7 кв.м., другого поверху - 5) хол, загальною площею 18,1 кв.м., 6) житлова, загальною площею 23,6 кв.м., 7) житлова, загальною площею 13,4 кв.м., 8) житлова 9,5 кв.м.; Господарські споруди літери «Б», «Е» - навіс; літера «В» - вбиральня; літера «Ж» - сарай; літера «І» - мостіння; № 1, 2 - огорожа, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тобто, зі змісту зазначеного, вбачається, що позивачем ставиться перед судом питання про визнання права власності на самочинно збудовані два будинки: вказані в техпаспорті під літерою «А» та під літерою «Д», а також господарські споруди, зазначені у тому ж техпаспорті літерами «Б», «Е» - навіс; літера «В» - вбиральня; літера «Ж» - сарай; літера «І» - мостіння; № 1, 2 - огорожа, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, з викладеного вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 мають майновий характер.

Згідно із п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі одного відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при об`єднанні в одній заяві кількох позовних вимог, судовий збір сплачується в розмірі визначеному ставками, встановленими для відповідних позовів, за кожну таку вимогу окремо.

Оскільки, предметом позову є нерухоме майно, то позивач повинен у позові вказати ціну позову.

Цього позивачем при зверненні з позовом до суду не зроблено.

Отже, позивачу необхідно усунути вказаний недолік позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування, ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позову майнового характеру, визначається із дійсної вартості спірного майна на день подання позову.

Суддя роз`яснює позивачу, що дійсну вартість нерухомого майна можна встановити шляхом проведення незалежної експертної оцінки майна, або проведення оціночної експертизи.

Проте, в порушення норм ЦПК України, до позовної заяви позивачем не долучено доказів сплати судового за вимоги майнового характеру в належному розмірі, відповідно до оціночної експертизи.

Тобто, позивачці слід провести оцінку нерухомого майна, вказаного в техпаспорті під літерою «А» та під літерою «Д», а також господарських споруд, зазначених у тому ж техпаспорті літерами «Б», «Е» - навіс; літерою «В» - вбиральня; літерою «Ж» - сарай; літерою «І» - мостіння; № 1, 2 - огорожа, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 і після проведення оцінки, за її результатами сплатити судовий збір за вимогами майнового характеру, що становить 1 відсоток, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, або, у разі відмови чи неможливості проведення оцінки, сплатити судовий збір за вимогами майнового характеру, у сумі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 11350 грн..

Отже, позивачці необхідно усунути і цей недолік позовної заяви та, враховуючи вищевикладене, необхідно долучити до матеріалів справи документи, що підтверджують сплату судового збору у повному обсязі, а саме: за вимогу майнового характеру у розмірі одного відсотка належним чином визначеної ціни позову, або 11350 грн..

Крім того, згідно до вимог позову, позивач просить суд про визнання права власності на самочинно збудоване майно, а саме на два будинки та інші споруди.

У зв`язку з цим, суддя звертає увагу на те, що у відповідності до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року, при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що, відповідно до статті 26 Закону«Про основи містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурногоконтролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України).

А тому, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

З урахуванням викладеного, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти, суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві, відповідно до вимог статті 119 ЦПК, обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об`єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази, суд має, відповідно до вимог статті 121 ЦПК, залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК.

Положення статті 119 ЦПК України, кореспондуються з положеннями ст. 175 ЦПК України (у новій редакції), а статті 121 ЦПК України зі ст. 185 ЦПК України (у новій редакції).

Отже, у позові позивача повинно бути вказано посилання на докази щодо зазначених обставин.

Крім того, позивачка повинна надати до суду докази її звернення до Управління державної архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та докази відмови їй у прийнятті об`єктів, що є самочинними, до експлуатації.

Також, суд звертає увагу на те, що, відповідно до п. 12 Постанови у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила, або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

У зв`язку з вищенаведеним, позивачу необхідно вказати, чи є померлий спадкодавець власником або користувачем земельної ділянки, на якій було самочинно побудовані споруди.

Також, на підтвердження вказаного, позивачу необхідно до суду надати докази.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у відповідностві до п. 7, 8 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику усправах про спадкування», від 30.05.2008 р., якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо право власності на самочинно зведену будівлю визнано судом за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій вона розміщена, то до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво (частина шоста статті 376 ЦК).

До спадкоємців, які прийняли спадщину, у разі знесення самочинного будівництва переходить обов`язок відшкодувати вартість витрат на його знесення і приведення земельної ділянки до попереднього стану (частини четверта, сьома статті 376 ЦК). Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

З урахуванням вказаного, суддя звертає увагу на те, що позивачка до суду надала копію листа нотаріуса, який лише роз`яснив їй її права.

Проте, доказів звернення її до нотаріуса та звернення до нотаріуса іших спадкоєців і постанову нотаріуса про відмову у видачі їй та іншим спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину, нею до її позову не долучено.

З урахуванням викладеного, позивачці необхідно надати: докази звернення її до нотаріуса (а саме, що за її заявою було відкрито спадкову справу); - звернення до нотаріуса іших спадкоєців; - копію постанови нотаріуса про відмову у видачі їй та іншим спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину.

Суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Оскільки, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, було встановлено, що позовну заяву подано позивачем без додержання вимог ст. 285 ЦПК України, згідно з частиною 1 статті 185 ЦПК України, є підстави для залишення заяви без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, залишити без руху.

Позивачу протягом 5 (п`яти) календарних днів, з дня отримання зазначеної ухвали необхідно усунути недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду.

Роз`яснити позивачці, що в разі виконання вимог суду, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона буде вважатися неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, надіслати позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Мирончук