Провадження №2/337/929/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Сабліної А.А.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УКРПОШТА» в особі Запорізької дирекції Акціонерного товариства «УКРПОШТА» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року до суду надійшла вказана позовна заява ОСОБА_1 , яку вона мотивує тим, що 23.02.2012р. її було прийнято на роботу на посаду оператора поштового зв`язку до Запорізької дирекції УДППЗ «Укрпошта», яке в подальшому було перетворено на ПАТ «Укрпошта» та згодом на АТ «Укрпошта». 23.10.2018р. її було переведено на посаду начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя-97. 29.01.2021р. позивачку було звільнено з вказаної посади у зв`язку з втратою довір`я при обслуговуванні матеріальних цінностей згідно з п.2 ст.41 КЗпП України на підставі наказу №194-к. Вважає таке звільнення незаконним та безпідставним, оскільки вона не вчиняла жодних дій, які б давали підстави для втрати до неї довіри з боку роботодавця, а сама суть виявленого порушення позивачу так і не була роз`яснена. Наскільки позивач зрозуміла, в електронній системі обліку матеріальних цінностей виник збій, який дав підстави припустити наявність недостачі таких цінностей. Про хід службового розслідування позивачку не повідомляли, з його матеріалами не ознайомлювали.

Просить визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) директора Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» №194-к від 29.01.2021р. про її звільнення з посади начальника відділення поштового зв`язку, поновити її на посаді начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя-97, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.01.2021р. по день ухвалення рішення суду, а також понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 09.03.2021р. позовна заява була залишена без руху та позивачу було надано строк для усунення недоліків.

19.03.2021р. до суду надійшла заява представника позивача адвоката Черкашина І.І. про усунення недоліків.

Ухвалою суду 22.03.2021р. за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Одночасно було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів.

14.04.2021р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та витребувані судом письмові докази. У відзиві представник відповідача зазначив, що 23.02.2012р. ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Запорізької дирекції УДППЗ «Укрпошта», правонаступником якого є АТ «Укрпошта», на посаду оператора поштового зв`язку, з 23.10.2018р. переведено на посаду начальника відділенні поштового зв`язку Запоріжжя 97. З моменту переведення на нову посаду з ОСОБА_4 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність працівника (б/н від 23.10.2018р.), за умовами якого на позивачку було покладено повну матеріальну відповідальність за всі передані їй в установленому порядку ТМЦ та грошові кошти. 29.01.2021р. ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади за п.2 ст.41 КЗпП України (втрата довіри) на підставі наказу №194-к.

Причиною звільнення було те, що на підставі службової записки заступника директора з розвитку мережі ОСОБА_5 від 18.01.2021р. про виявлення розбіжностей між кількістю прийнятих до відправлення та оплачених відправлень типу «Дрібний пакет» у відділені поштового зв`язку Запоріжжя 97, з 18.01.2021р. по 28.01.2021р. за вказаним фактом проводилась службове розслідування. В ході проведення такого розслідування була виявлена шахрайська схема, розроблена посадовими особами відділення поштового зв`язку Запоріжжя 97 (ВПЗ Запоріжжя 97), а саме начальником ОСОБА_1 та заступником начальника ОСОБА_6 , результатом якої стало привласнення готівкових коштів в особливо великих розмірах на міжнародні поштові відправлення (МПВ). Суть цієї схеми полягала в тому, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 запропонували постійному клієнту ВПЗ Запоріжжя 97 ОСОБА_7 відправляти всі міжнародні поштові відправлення через ВПЗ Запоріжжя 97, за що пообіцяли йому знижку по оплаті на 30-35% від реальної суми. Клієнт ОСОБА_7 погодився і періодично, 1 або 2 рази на тиждень приносив на ВПЗ Запоріжжя 97 партію МПВ (партія 40-100 штук), віддавав їх оператору для оформлення, а готівкові кошти за ці відправлення заносив в кабінет начальника. За вказівкою начальника ВПЗ Запоріжжя 97 ОСОБА_1 оператори оформляли МПВ як рекомендовані бандеролі з нульовою вартістю та з ознакою «марка клієнта» із нульовою вартістю поштового відправлення у чеку РРО. Фактично поштові марки клієнтом на поштові відправлення не клеїлися. Готівка в касу операторів не надходила і каса операторів відповідала касовій довідці по АРМ ВЗ. Частину МПВ за вказівкою позивача оператори оформляли як дрібні пакети, але оскільки готівка за дрібні пакети в касу операторів не поступала, то відразу ж після оформлення МПВ оператори проводили по АРМ ВЗ інкасацію коштів на начальника. Фактично готівку оператори не інкасували, а проводили лише цю операцію в програмі. Таким чином каси операторів відповідали касовим довідкам операторів по АРМ ВЗ. Після оформлення операторами МПВ, ОСОБА_1 та її заступник ОСОБА_6 заходили у програму під паролем адміністратора та умисно змінювали вид прийнятих поштових відправлень з «рекомендованої бандеролі» на «дрібний пакет» для формування накладної та відправки пошти до сортувального центру. Така зміна проводилась для того, що на рекомендованих бандеролях повинні бути наклеєні поштові марки, а оскільки марки на поштових відправленнях були відсутні і були оформлені спочатку як дрібні пакети, то для подальшого формування накладної та відправлення їх на Запоріжжя ЦОП у електронному довіднику («Довідник вихідних відправлень») змінювався код поштового відправлення з рекомендованої бандеролі (код 4) на дрібний пакет (код 16). Після зміни коду МПВ, які спочатку по касі були проведені як рекомендовані бандеролі, в електронній системі Товариства вже проходили далі як дрібні пакети, оплата за які не вносилась. Наступного дня, після оформлення від клієнта партії поштових відправлень, ОСОБА_1 та її заступник ОСОБА_6 проводили розрахунки з клієнтом. З розрахованої суми оплати за партію потових відправлень знімалась сума знижки (30-35%) і пред`являлась клієнту для оплати. Після внесення клієнтом суми, начальник ВПЗ Запоріжжя 97 ОСОБА_1 вносила в касу суму за поштові відправлення, які з початку оформлялись операторами як дрібні пакети, а за поштові відправлення, які були оформлені як рекомендовані бандеролі і по яким змінювався код поштового відправлення, кошти привласнювались позивачкою та її заступником.

З проведеної відповідачем звірки довідника 324 «Довідник вихідних відправлень» з фіскальними чеками електронної касової стрічки КСЕФ було встановлено, що в січні 2020р. було прийнято 340 МПВ, які спочатку проводились операторами по касі в АРМ ВЗ як рекомендовані бандеролі з нульовою вартістю та з ознакою «марка клієнта», а потім начальником та заступником начальника ВПЗ Запоріжжя 97 в довіднику 324 «Довідник вихідних відправлень» змінювався код поштового відправлення з рекомендованої бандеролі (код 4) на дрібний пакет (код16) і оплата за яку в касу ВПЗ не вносилась. Сума привласнених коштів за 340 пакетів становить 129795,05грн.; в лютому 2020р. аналогічно привласнено 79516,82 грн. за 204 МПВ; в березні 2020р. 80904,09 за 196 МПВ; в квітні 2020р. 91786,56грн. за 213 МПВ; в травні 2020р. 67237,40 грн. за 159 МПВ; в червні 2020р. 78754,52 грн. за 185 МПВ; в липні 2020р. 149751,41 грн. за 349 МПВ; в серпні 2020р. 132170,80 грн. за 303 МПВ; в вересні 2020р. 149417,97 грн. за 399 МПВ; в жовтні 2020р. 140333,96 грн. за 304 МПВ; в листопаді 2020р. 155551,23 грн. за 325 МПВ; в грудні 2020р. 209921,51 грн. за 451 МПВ; в січні 2021р. 80433,30грн. за 174 МПВ. Загальна сума неотриманих підприємством коштів за період з січня 2020р. по січень 2021р. становить 1544574,62грн.

Оскільки виявлені перевіркою незаконні дії ОСОБА_1 , порушення посадових обов`язків та вимог внутрішніх нормативних документів унеможливили в подальшому довірити їй роботу з коштами, відповідачем було прийнято рішення про звільнення позивачки з посади на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України у зв`язку з учиненням нею винних дій, які дають підстави для втрати довір`я до неї як до працівника, що безпосередньо обслуговує грошові цінності. Таким чином відповідач діяв відповідно до вимог чинного трудового законодавства.

Також зазначено, що ОСОБА_1 була ознайомлена з актом службової перевірки під підпис, перед цим їй пояснювали суть претензій до неї з боку роботодавця та показували всі матеріали зібрані комісією. На засіданні профспілкового комітету Товариства, ОСОБА_1 знову було озвучено суть її правопорушення та оголошені докази, якими це доведено.

На підставі викладеного просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

26.04.2021р. від представника відповідача до суду надійшли додаткові письмові докази - довідка про середньомісячну заробітну плату позивачки ОСОБА_1

05.05.2021р. до суду від представника позивача адвоката Черкашина І.І. надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що позивач ОСОБА_1 працювала на посаді начальника ВПЗ Запоріжжя 97 та, відповідно до наданої відповідачем посадової інструкції, до її обов`язків не входило безпосереднє обслуговування грошових та товарних цінностей. Такі обов`язки належать операторам Відділення поштового зв`язку, які особисто приймають поштові відправлення та грошові кошти. Основний зміст трудових обов`язків позивачки полягав в організації роботи Відділення та працівників, і тому числі і тих, які обслуговують грошові та товарні цінності. З огляду на це начальник ВПЗ Запоріжжя 97 не може бути звільнений на підставі п.2 ст.41 КЗпП України незалежно від характеру інкримінованого йому правопорушення.

Крім того, договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 23.10.2018р., на який посилається відповідач, є нікчемним, оскільки з позивачем його не могло бути укладено в силу закону. Так, відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатись письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Ради міністрів СРСР №447/24 від 28.12.1977р., не передбачено такої посади як «начальник відділення поштового зв`язку» серед переліку посад з якими може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Також до посадових обов`язків позивачки не входило ні приймання, ні видача платежів через касу, а також ні приймання, ні обробка поштових відправлень. Фактично за висновками службового розслідування оператори поштового зв`язку (а не керівник відділення) приймали поштові відправлення, неправильно їх оформлювали і не брали з клієнта вартість пересилання.

Перелічені в акті службової перевірки порушення є по суті кримінальними правопорушеннями і посилання на них до отримання відповідного вироку є прямим порушенням презумпції невинуватості. При цьому з акту службового розслідування не можливо встановити, в чому полягають шахрайські дії, які документи підроблялись та яким чином комісія встановила відсутність у позивача прав доступу в програмне забезпечення. Висновки відповідача про наявність неоплачених МПВ вважає помилковими, а відповідну роздруківку з електронної системи такою, що містить недостовірну інформацію, можливо через недосконалість системи, яка не враховує надходження коштів після приймання посилки (а не одночасно з передачею оператору), можливо з інших підстав.

Фактичні обставини справи викладає таким чином: ВПЗ Запоріжжя 97 через постійний брак співробітників та неналежну роботу програмного забезпечення АТ «Укрпошта», мало перевантаження та від клієнтів постійно надходили скарги на черги та повільне обслуговування. Забезпечення оперативного обслуговування клієнтів є прямим обов`язком позивача, тому всі скарги на повільне обслуговування ставилися їй в провину. З метою пришвидшення обслуговування клієнтів, позивач почала оптимізувати роботу відділення, скорочуючи час на обслуговування одного клієнта всіма законними способами. З 2020р. у ВПЗ Запоріжжя 97 почав обслуговуватись ОСОБА_7 , який в середньому раз на тиждень приносив по 50-100 МПВ, частина яких була упакована як бандероль або посилка, частина в поліетиленових пакетах. На обслуговування ОСОБА_7 один оператор витрачав по декілька годин робочого часу. У зв`язку з цим йому було запропоновано наступне: він приносив відправлення до відділення з вже наклеєними штрихкодовими ідентифікаторами, вони сканувались і приймались оператором, після чого оператор мала видати йому реєстр прийнятих поштових відправлень. Оскільки надати клієнту підтвердження приймання поштового відправлення можливо тільки після його оплати, то оператор реєструвала бандеролі та посилки в системі як такі, що мають наклеєні марки (рівнозначні оплаченим). Відправлення в пакетах оплачувались ОСОБА_7 одразу, оскільки марку на пакет наклеїти неможливо. Після цього у вільний час протягом операційного дня співробітники ВПЗ зважували відправлення, вносили необхідні дані в систему і остаточно визначали вартість. Наступного дня, після закінчення оформлення відправлень, ОСОБА_7 приходив у ВПЗ і розраховувався за пересилку. Для бандеролей та посилок він придбавав поштові марки, які клеїлися на коробки, а за пересилання пакетів сплачував через касу. Жодних коштів ніхто з співробітників не присвоював. «Знижки» не існувало, витрати ОСОБА_7 зменшувались за рахунок оптимізації його поштових відправлень, з урахуванням ваги та габаритів. Оскільки первинно форма відправлення вже була внесена оператором до автоматизованої системи, то у випадку її зміни позивач входила до системи з правами адміністратора і робила відповідні зміни. З огляду на це, твердження про безкоштовне пересилання посилок є помилковим, а сам факт технічно не можливим.

11.05.2021р. від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких зазначено, що до посадових обов`язків ОСОБА_1 включено обов`язки із безпосереднього обслуговування грошових та товарних цінностей, що передбачено Посадовою інструкцією, де зазначено, що вона, як начальник відділення, відповідальна за видачу, оприбуткування та зберігання грошових коштів та цінностей у підпорядкованому їй відділенні поштового зв`язку. Укладений з позивачкою договір про повну матеріальну відповідальність не є нікчемним та недійсним, оскільки попри відсутність в постанові Ради міністрів СРСР №447/24 від 28.12.1977р. такої посади як «начальник відділення поштового зв`язку» позивач ОСОБА_1 фактично виконувала «Работы про продаже (отпуску) товаров, продукции, их подготовке к продаже не зависимо от форм торговки и профиля предприятия (организации)», а також «Работы по приему и обработке для доставки (сопровождения) груза, багажа, почтовых отправлений и других материальных и денежных ценностей, их доставке (сопровождению), выдаче (сдаче)». Доводи позивачки, що нею не було вчинено жодних порушень, які б давали підстави роботодавцю втратити до неї довіру, не відповідають дійсності, оскільки МПВ клієнтом надавалися без наклеєних знаків поштової оплати марок, в той час коли йому видавались чеки РРО із позначкою, що марки наклеєні. При цьому, грошові кошти клієнтом передавалися безпосередньо начальнику відділення і остання повинна була їх оприбутковувати через касу. Натомість ОСОБА_1 цього не робила, а заходила в програму під паролем адміністратора та умисно змінювала вид прийнятих поштових відправлень з «рекомендованої бандеролі» на «дрібний пакет» для формування накладної та відправки пошти до сортувального центру. Тобто фактично ОСОБА_1 ніяким чином не працювала на отримання підприємством прибутку, а неправомірно діяла виключно для власного матеріального інтересу, завдаючи підприємству матеріальний збиток у вигляді недоотриманого доходу. Намагання позивача висвітлити свої дії як правильні та позитивні вважає обманом, оскільки є факт отримання відправлень, є дії позивача щодо втручання до програмного забезпечення підприємства і є факт неотримання підприємством доходу.

11.06.2021р. від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення та додаткові письмові докази.

15.06.2021р. в підготовчому засіданні представник позивача надала розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на 25.05.2021р.

23.06.2021р. підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представника позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснила, що вона не вчиняла жодних дій, які б давали підстави для втрати до неї довіри з боку роботодавця. В її обов`язки дійсно входило обслуговування грошових коштів та товарних цінностей, які вона отримувала під звіт. В ВПЗ Запоріжжя 97 обслуговувався постійний клієнт ОСОБА_7 , який відправляв МПВ по декілька партій на тиждень. Вона з ним особисто не спілкувалась, поштові відправлення від нього не приймала, гроші від нього не отримувала. Він приходив з великою кількістю МПВ у вигляді дрібних пакетів або бандеролей, які приймались операторами для опрацювання та відразу або через деякий час, але в той же день, він оплачував вартість усіх відправлень. Вона не слідкувала, яким чином оформлювалися поштові відправлення операторами, які дані ними вносилися у програму, які вносилися зміни у програмне забезпечення. Якщо якісь зміни і вносились, то лише для коректування коду відправлення самими операторами. Вона інколи теж вносила зміни щодо кодів у програмі, але лише у разі виявлення помилки оператора та ніколи це не робила по МПВ ОСОБА_7 . Взагалі у відділенні було чотири працюючих комп`ютери, на яких встановлені програми: один у її кабінеті та три у операторів. У кожного працівника був свій логін та однаковий для всіх пароль. Усі логіни та паролі були відомі усім працівникам, вона ще знала пароль адміністратора. З актом службового розслідування її ознайомлювали, але письмові пояснення при складенні акту розслідування писала під тиском начальника служби безпеки, тому в цих поясненнях викладені обставини, які не відповідають дійсності. Її заступник ОСОБА_6 письмові пояснення теж писала під примусом. Оператор ОСОБА_8 в своїх письмових поясненнях її оговорює. Про те, чи була вона притягнута до матеріальної відповідальності, не знає.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив та пояснив, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини.

23.02.2012р. ОСОБА_1 прийнято на роботу до Запорізької дирекції УДППЗ «Укрпошта», правонаступником якого є АТ «Укрпошта», на посаду оператора поштового зв`язку (наказ №195-к від 22.02.2012р.), а з 23.10.2018р. - переведено на посаду начальника Відділення поштового зв`язку Запоріжжя 97 (наказ №4867-к від 19.10.2018р.) (арк.8-9, 70).

23.10.2018р. між Запорізькою дирекцією АТ «Укрпошта», в особі директора Руіна О.О., та начальником Відділення поштового зв`язку Запоріжжя 97 Табацькою Т.Е. було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність працівника №б/н, відповідно до якого на ОСОБА_1 було покладено повну матеріальну відповідальність, як за всі передані їй в установленому порядку товарно-матеріальні цінності та грошові кошти, такі і за всі ті, що будуть надходити їй під звіт протягом терміну дії договору (арк.71-72).

Відповідно до положень Посадової інструкції начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя 97 до завдань начальника ВПЗ належить, зокрема: забезпечення надання повного переліку послуг населенню та суб`єктам господарювання із дотриманням встановлених показників якості (п.2.1.2.1); забезпечення збереження готівкових коштів, відправлень, товарно-матеріальних цінностей та виробничої документації, штемпелювальних пристроїв, розрахункових книжок, майна тощо (п.2.1.2.2); забезпечення правильної тарифікація і своєчасне та повне оприбуткування плати за послуги поштового зв`язку, одержання підкріплень грошових коштів, здавання та відправляння понадлімітних залишків грошових коштів до головної каси Дирекції (п.2.1.2.3); забезпечення процесу операційної діяльності ВПЗ: контроль за збільшенням доходів та скорочення операційних витрат (п.2.1.2.5); забезпечення дотримання процедури оформлення первинних документів за наданими послугами у ВПЗ (п.2.1.2.7); забезпечення дотримання касової дисципліни (п.2.1.2.8); контроль за процесом відкриття/закриття операційного дня (зміни), якістю та повнотою формування касових документів ВПЗ (п.2.1.2.26); перед початком роботи надання працівникам ВПЗ необхідних матеріалів, пристроїв, знаків поштової оплати, товарів, готівки, бланків, інформації щодо курсу валют тощо (п.2.1.2.27.3); приймання, обробка та видача всіх видів внутрішніх та міжнародних відправлень, поштових переказів, виплату пенсій та соціальних допомог (п.2.1.2.29); виконання та документальне супроводження усіх процесів, пов`язаних з наданням фінансових послуг, інкасацією ВПЗ, наявністю готівки, дотримання лімітів каси, товарообігом, дотримання термінів доставки відправлень/кореспонденції тощо (п.2.1.2.30); реалізація знаків поштової оплати, періодичних друкованих видань, товарів, лотерейний білетів, надання супутніх та інших послуг (п.2.1.2.32).

28.03.2019р. ОСОБА_1 була ознайомлена з вказаною посадовою інструкцією (арк.62-67).

Відповідно до Положення про відділення поштового зв`язку Запорізької дирекції АТ «Укрпошта», начальник ВПЗ зобов`язаний, зокрема, забезпечувати облік грошових та інших матеріальних цінностей, ведення касових операцій згідно з вимогами Положення про ведення касових операцій в підрозділах національного оператора поштового зв`язку та Порядку організації роботи з готівковими коштами в об`єктах поштового зв`язку АТ «Укрпошта», надання звітності до дирекції у встановлені строки (п.4.2.3), забезпечувати збереження грошових коштів, цінностей, поштових відправлень, майна (п.4.2.5), організовувати контроль за роботою працівників поштового зв`язку ВПЗ (п.4.2.8), виконувати функції чергового адміністратора робочого дня, координувати роботу операційної зали (п.4.2.17)

09.09.2020р. ОСОБА_1 була ознайомлена з вказаним Положенням (арк.118-126).

На підставі службової записки заступника директора з розвитку мережі Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» Скачкової О.М. про виявлення розбіжностей між кількістю прийнятих до відправлення та оплачених відправлень типу «Дрібний пакет» у ВПЗ Запоріжжя 97 (69097) та наказу директора Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» Боровик Ю.Д. №33 від 18.01.2021р., було створено комісію для проведення службового розслідування за фактом не оприбуткування в повному обсязі готівкових коштів за пересилання міжнародних поштових відправлень у ВПЗ Запоріжжя 97 (арк.34, 35).

18.01.2021р. начальник ВПЗ Запоріжжя 97 Табацька Е.Т. надала письмові пояснення на ім`я директора ЗД АТ «Укрпошта» в яких вказала, що вона приймала рекомендовані бандеролі та дрібні пакети від ОСОБА_9 та для збільшення плану, нею було запропоновано клієнту 50% знижки за відправку поштових відправлень. Він оплачував дрібні пакети та частково покупав марки. Пароль під адміном підібрала вона самостійно. Гроші за бандеролі не бралися, вони оплачувалися марками та не привласнювалися ніким. Пароль дізналася, коли програмісти заходили в АРМ, побачила та підібрала код під адміном. Потім заходила у довідник та ті бандеролі, де не було марок, змінювали на дрібні пакети.

Також вказала, що спричинену шкоду підприємству виплатити не має можливості, оскільки у неї немає такої суми. У розкраданні себе винуватою не визнає, оскільки це робилось для збільшення плану, щоб оператори та листоноші отримували премії, від клієнта зайвих грошей не брала (арк.47-49).

Крім того, 18.01.2021р. заступник начальника ВПЗ Запоріжжя 97 Правдива О.Є. надала письмові пояснення директору ЗД АТ «Укрпошта» в яких вказала, що у відділенні Запоріжжя 97 при прийнятті бандеролі змінювалися на дрібні пакети в програмі. Клієнт платив тільки за дрібні пакети, а інші відсилалися безкоштовно. З клієнтом ОСОБА_10 було договорено, що він буде платити тільки за дрібні пакети. Відправлення відправлялися у кількості приблизно 700 штук у місяць. Середня сума одного дрібного пакету приблизно 200 грн. Коли заходили у програму, заходили у довідники, міняли цифру 4 на цифру 16, таким чином відправлення відправлялося дрібним пакетом. Спричинену шкоду підприємству виплатити не має можливості. Грошові кошти вона не брала. Коректували дрібні пакети задля того, щоб клієнт приходив до них та було підвищено план. (арк.50-51).

25.01.2021р. ОСОБА_7 звернувся до Директора ЗД АТ «Укрпошта» з письмовою заявою про те, що він є постійним клієнтом АТ «Укрпошта», а саме регулярно відправляє міжнародні поштові відправлення, останні півтори року у ВПЗ 960097, оскільки начальник відділення Ельвіра запропонувала додаткову знижку та лояльне відношення в обслуговуванні. Знижка складала приблизно 30-35%. Вони самостійно пакували відправлення, клеїли штрих коди, вказували вагу та у готову вигляді привозили відправлення та залишали їх з приблизною сумою грошей. Наступного дня їм озвучували кінцеву вартість, вони забирали чеки та доплачували залишок (арк.52).

26.01.2021р. оператор 3 класу ВПЗ Запоріжжя 97 ОСОБА_8 надала письмові пояснення директору ЗД АТ «Укрпошта» в яких, зокрема, вказала, що з початку 2020 року постійний клієнт ОСОБА_7 приносив міжнародні поштові відправлення та залишав їх операторам, гроші залишав у кабінеті начальника. Начальник давала вказівку оформлювати поштові відправлення як рекомендовані бандеролі з нульовим фіскальним чеком. В чеку проставлялася відмітка «марки клієнта». Так як фіскальні чеки були нульові, готівка від клієнта не поступала. Частково поштові відправлення від ОСОБА_7 оформлювалися як дрібні пакети з сумою плати по фіскальному чеку, а так як готівка за дрібні пакети в касу оператора не надходила по вказівці начальника ці суми за дрібні пакети в АРМ ВЗ передавалися начальнику, як інкасовані суми. Після цього фактична наявність готівки в касі відповідала касовій довідці оператора АРМ ВЗ. Статус поштових відправлень з рекомендованих бандеролей на дрібні пакети вона наколи у програмі не міняла і не знає як це робити. Все це робили начальник ВПЗ та її заступник ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Винагороду від начальника за проведення таких операцій вона не отримувала. У ВПЗ практикувалося заходити в АРМ ВЗ під паролем оператора, який цього дня був на вихідному. Вона бачила, як начальник ОСОБА_1 працювала на переводному вікні під її паролем у її вихідний день (арк.53-55).

Зі змісту акту службового розслідування за фактом привласнення готівкових коштів за МПВ у ВПЗ Запоріжжя 97 Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» від 28.01.2021р. вбачається, що під час службового розслідування було виявлено привласнення, зокрема ОСОБА_1 , готівкових коштів в особливо великих розмірах за міжнародні поштові відправлення шляхом наступних дій: ОСОБА_1 запропонувала постійному клієнту ВПЗ Запоріжжя 97 ОСОБА_7 відправляти всі міжнародні поштові відправлення через ВПЗ Запоріжжя-97, за що пообіцяла останньому знижку в оплаті в розмірі 30-35%. Останній постійно, раз або два рази на тиждень, приносив до Відділення партію міжнародних поштових відправлень (з пояснень операторів від 40-100 відправлень за один раз), яку віддавав оператору для оформлення, а готівкові кошти за ці відправлення заносив в кабінет начальника Відділення. По вказівці начальника ВПЗ ОСОБА_1 оператори оформлювали ці відправлення як «рекомендовані бандеролі» з нульовою вартістю та з ознакою «марка клієнта» з вказаною вартістю поштового відправлення. Фактично поштові марки клієнтом на поштові відправлення не клеїлись. Готівка в касу операторів не надходила і каса операторів відповідала касовій довідці по АРМ ВЗ. Частину міжнародних поштових відправлень за вказівкою начальника ОСОБА_1 оператори оформлювали як «дрібні пакети», а так як готівка за дрібні пакети в касу операторів не поступала, то відразу після оформлення відправлення оператори проводили по АРМ ВЗ інкасацію коштів на начальника. Фактично готівку оператори не інкасували, а проводили лише цю операцію в програмі. Таким чином, каси операторів відповідали касовим довідкам операторів по АРМ ВЗ. Після оформлення операторами міжнародних поштових відправлень, начальник ВПЗ Табацька та заступник начальника ОСОБА_6 заходили у програму під паролем адміністратора та змінювали вид прийнятих поштових відправлень з «рекомендованої бандеролі» на «дрібний пакет» для формування накладної Ф16 та відправки пошти. Зміна виду поштового відправлення проводилася для того, що на рекомендованих бандеролях повинні бути наклеєні поштові марки, а так як марки на поштових відправленнях були відсутні і фізично спочатку вони оформлювалися як дрібні пакети, то для подальшого формування накладної та відправлення їх на Запоріжжя ЦОП у довіднику 324 «Довідник вихідних відправлень» змінювався код поштового відправлення з «рекомендованої бандеролі» (код 4) на «дрібний пакет» (код 16). Після зміни коду відправлення, які були спочатку по касі проведені як рекомендовані бандеролі, в системі АСРК вже проходили далі як дрібні пакети, оплата за які в касу не вносилася. Наступного дня, після оформлення від клієнта партії поштових відправлень, начальник ОСОБА_1 провадила розрахунки з клієнтом. З розрахованої суми оплати за партію поштових відправлень знімалась сума знижки (30-35 %) і пред`являлась клієнту до оплати. Після внесення клієнтом суми, начальник ВПЗ ОСОБА_1 вносила в касу суму за поштові відправлення, які з початку оформлювались операторами як дрібні пакети, а сума коштів за поштові відправлення, які були оформленні як рекомендовані бандеролі і по яким було змінено код поштового відправлення, привласнювалися начальником ВПЗ ОСОБА_1 . Згідно проведеної звірки довідника 324 «Довідник вихідних відправлень» з фіскальними чеками електронної касової стрічки КСЕФ було встановлено, що за період з липня 2020 року по січень 2021 року сума привласнених коштів склала 1016580,18грн.

За висновком акту службового розслідування начальник ВПЗ Запоріжжя 97 ОСОБА_1 та заступник начальника ОСОБА_6 шляхом шахрайських дій, несанкціонованого втручання в програмне забезпечення АРМ ВЗ та підробки документів привласнили 1016580,18грн. готівкових коштів за міжнародні поштові відправлення, чим завдали збитків підприємству в особливо великих розмірах (арк.29-39).

З актом службового розслідування від 28.01.2021р. ОСОБА_1 була ознайомлена під підпис 28.01.2021р. (арк.40).

Відповідачем до акту службового розслідування додано копію Розбіжності за січень 2020 року між кількістю прийнятих до відправлення та оплачених відправлень типу «Дрібний пакет» у ВПЗ Запоріжжя 97 (звірка довідника 324 «Довідник вихідних відправлень» з фіскальними чеками електронної касової стрічки КСЕФ) щодо клієнта ОСОБА_9 (арк.41-45).

Згідно з наказом директора Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» №104 від 28.01.2021р. начальника ВПЗ Запоріжжя 97 Табацьку Е.Т. та заступника начальника ОСОБА_6 притягнуто до матеріальної відповідальності шляхом утримання із їхньої зарплати середньомісячної заробітної плати (арк.46).

01.02.2021р. складено акт службового розслідування за фактом привласнення готівкових коштів за МПВ у ВПЗ Запоріжжя 97 Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» з доповненням за 1 півріччя 2020р., за змістом якого були встановлені аналогічні обставини щодо дій ОСОБА_1 , як і в акті службового розслідування від 28.01.2021 року, при цьому проаналізовано документи за період з січня 2020р. по січень 2021р. та встановлено збитки на загальну суму 1544574,62 грн. (арк. 56-59).

02.02.2021р. директор Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» звернувся до Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області з повідомленням про вчинення злочину, який було виявлено в ході службового розслідування, за результатами якого складені акти від 28.01.2021р. та 01.02.2021р. (арк.60).

03.02.2021р. за зверненням Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України та розпочато су досудове розслідування, яке наразі триває (арк.61).

Також судом встановлено, що керівництво Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» звернулось до голови профкому підприємства з клопотанням про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 за втратою довіри на підставі п.2 ст.41 КЗпП України на підставі акту службового розслідування, ОСОБА_1 була запрошена на засідання профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» та згідно з випискою з протоколу №154 засідання профкому ЗД АТ «Укрпошта» від 28.01.2021р. профспілковий комітет надав згоду на звільнення начальника 97 ВПЗ ОСОБА_1 за п. 2 ст.41 КЗпП України (звільнення за втратою довіри) з 29.01.2021 року (арк.73-75).

Відповідно до наказу директора Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» №194-к від 29.01.2021р., ОСОБА_1 звільнено з займаної посади начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя 97 за п.2 ст.41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я при обслуговування матеріальних цінностей. З вказаним наказом ОСОБА_1 була ознайомлена 02.02.2021р. під підпис(арк.10,76).

Згідно з довідкою Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» №03-22/04 від 22.04.2021р., середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 811,85грн., середньомісячна заробітна плата 12177,75грн. (арк.93).

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, ст.5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, сприяння у збереженні роботи. Право громадян на працю забезпечується тим, що трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством.

Згідно зі ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.2 ст.41 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім певних випадків.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначається Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995р. №100 .

Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (ч.1 ст.233 КЗпП України).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність звільнення позивача ОСОБА_1 у зв`язку з втратою довір`я на підставі п.2 ст.41 КЗпП України.

Так, правовий аналіз п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вказана норма матеріального права не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і тому подібне), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним, що ОСОБА_1 займала посаду начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя 97 Запорізької дирекції АТ «Укрпошта», та безпосередньо була пов`язана, зокрема, з забезпеченням обліку грошових та інших матеріальних цінностей, збереженням грошових коштів, цінностей, поштових відправлень, майна, з веденням касових операцій та дотриманням касової дисципліни, виконанням та документальним супроводженням усіх процесів, пов`язаних з наданням фінансових послуг, інкасацією ВПЗ, наявністю готівки, дотримання лімітів каси, товарообігом тощо, що закріплено у Посадовій інструкції начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя 97 та у Положенні про відділення поштового зв`язку Запорізької дирекції АТ «Укрпошта».

Також судом встановлено, що між відповідачем та позивачкою 23.10.2018р. був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з п. 1 якого, ОСОБА_1 , яка займає посаду начальника ВПЗ Запоріжжя 97, прийняла на себе повну матеріальну відповідальність як за всі передані їй Запорізькою дирекцією АТ «Укрпошта» під звіт товарно-матеріальні цінності та грошові засоби, так і за всі ті, що будуть надходити під звіт протягом терміну дії договору. ОСОБА_1 зобов`язалась подавати звітність про рух товарно-матеріальних цінностей і грошових засобів, переданих їй під звіт.

Вказані обставини у сукупності свідчать про те, що безпосереднє зберігання та обслуговування грошових та товарно-матеріальних цінностей були складовою трудових функцій начальника Відділення поштового зв`язку Запоріжжя 97 Табацької Е.Т., і спростовують відповідні доводи представника позивача, викладені у відповіді на відзив про те, що до обов`язків позивачки не входило безпосереднє обслуговування грошових та товарних цінностей, а відповідні обов`язки належали виключно операторам ВПЗ.

Більш того позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала той факт, що в її безпосередні обов`язки входило обслуговування грошових коштів та товарних цінностей, які вона отримувала під звіт.

Доводи представника позивача про те, що договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що був укладений з позивачкою, є нікчемним, не тягне юридичних наслідків та виключає застосування п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, суд визнає необґрунтованими.

Так, згідно зі ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

На сьогодні в Україні є чинним Перелік посад і робіт, за якими допускається укладання договору про повну матеріальну відповідальність, який затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці та соціальних питаннях та ВЦРПС і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.1977 № 447/24.

Відповідно до розділу ІІ цього переліку, до робіт, при виконанні яких можливе укладення договорів про повну матеріальну відповідальність віднесено, зокрема роботи по прийманню і обробці для доставки (супроводу) вантажу, багажу, поштових відправлень і інших матеріальних і грошових цінностей, їх доставці (супроводу), видачі (здачі).

Відповідно до Положення про відділення поштового зв`язку Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» до завдань та функцій начальника ВПЗ належить, зокрема, приймання та доставка (вручення) усіх видів внутрішній та міжнародних поштових та інших відправлень (п.3.1.1.), а відповідно до Посадової інструкції начальника ВПЗ Запоріжжя-97 до посадових обов`язків позивачки входило, зокрема, забезпечення приймання та виплати міжнародних переказів в національній та іноземній валюті, а також внутрішніх електронних переказів в національній валюті (п.2.1.2.11), надання інших послуг поштового зв`язку відповідно до діючого Реєстру послуг (п.2.1.2.12), приймання, обробка та видача всіх видів внутрішніх та міжнародних відправлень, поштових переказів, виплату пенсії та соціальних допомог (п.2.1.2.29)

Таким чином, у посадові обов`язки ОСОБА_1 входило виконання робіт, безпосередньо пов`язаних з прийманням і обробкою для доставки (супроводу) поштових відправлень і інших матеріальних і грошових цінностей.

Отже, при укладенні з позивачем 23.10.2018р. договору про повну матеріальну відповідальність відповідачем було дотримано приписи ст. 135-1 КЗпП України.

Винні дії позивачки під час виконання нею посадових обов`язків встановлені комісією АТ «Укрпошта» в Актах службового розслідування від 28.01.2021р. та 01.02.2021р., відповідно до яких комісією були встановлені неодноразові факти незаконних дій позивачки, а саме неправомірної зміни нею коду поштового відправлення з «рекомендованої бандеролі» на «дрібний пакет», внаслідок чого, за переконанням роботодавця, підприємству спричинено матеріальну шкоду у особливо великих розмірах.

Доводи позивачки та її представника про те, що позивачка ОСОБА_1 не вчиняла жодних дій, які б давали підстави для втрати до неї довіри з боку роботодавця, позивачка взагалі не розуміє суті виявленого «порушення», про можливість виникнення збою в електронній системі обліку матеріальних цінностей, який давав підстави припустити наявність нестачі цінностей, спростовуються її письмовим поясненням від 18.01.2021р., зокрема в тій частині, що після отримання нею від ОСОБА_7 рекомендованих бандеролей та дрібних пакетів, з метою збільшення плану, останньому було запропоновано знижку, внаслідок чого він оплачував лише дрібні пакети, а позивач дійсно входила до системи з правами адміністратора і змінювала вид прийнятих поштових відправлень з «рекомендованої бандеролі» на «дрібний пакет».

Доводи сторони позивача також спростовуються письмовими поясненням заступника начальника ВПЗ ОСОБА_6 та оператора ОСОБА_11 , які були враховані під час службового розслідування та які також підтвердили факти зміни ОСОБА_1 виду прийнятих від ОСОБА_7 поштових відправлень з «рекомендованої бандеролі» на «дрібний пакет».

У відповіді на відзив сторона позивача детально та послідовно описує організацію приймання ВПЗ Запоріжжя 97 поштових відправлень від клієнта ОСОБА_7 , що фактично за змістом відповідає обставинам встановленим актами службового розслідування, не заперечує факту входу позивачем до системи з правами адміністратора та зміни виду прийнятих від ОСОБА_7 поштових відправлень, заперечуючи лише причини вчинення таких дій позивачкою. Водночас, доводи про неотримання позивачкою жодних коштів від клієнта, а здійснення такої організації роботи з метою збільшення плану та отримання операторами премій, на думку суду, жодним чином не виправдовує дій позивача щодо допущених нею порушень посадової інструкції, які призвели до втрати довіри з боку роботодавця.

Пояснення позивачки ОСОБА_1 у судовому засіданні про те, що вона взагалі ніколи у програмі не змінювала вид прийнятих від ОСОБА_7 поштових відправлень, суд оцінює критично, оскільки такі пояснення є непослідовними, суперечливими і об`єктивно спростовуються встановленими судом обставинами.

З викладеного вище вбачається, що мав місце факт вчинення позивачкою винних дій, які стали підставою для втрати до неї довіри з боку роботодавця.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачку було звільнено не за невиконання або неналежне виконання покладених на неї трудових обов`язків, а внаслідок вчинення нею дій, які дають відповідачу підстави для втрати до неї довір`я. У цьому разі положення п.2 ст.41 КЗпП України не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків та врахування ступеня вини працівника.

Звільнення з підстав втрати довіри суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом тощо), вчинив як умисно, так і необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри.

Отже, суд зазначає, що видаючи наказ про звільнення позивача з роботи у зв`язку з вчиненням нею винних дій, які дають підстави для втрати довір`я до неї, як до працівника, який безпосередньо обслуговує грошові та товарні цінності, відповідач діяв відповідно до вимог чинного трудового законодавства.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі, у зв`язку з чим в задоволенні позову в цій частині позову слід відмовити.

Вимоги позивача про стягнення на її користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу є похідними від вимог про поновлення на роботі, а тому задоволенню також не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі, то судовий збір, сплачений позивачем за вказані вимоги, а також витрати на правову допомогу, покладаються на позивача.

Керуючись ст.43 Конституції України, ст.5-1, 36, 41, 43, 233, 235 КЗпП України, ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УКРПОШТА» в особі Запорізької дирекції Акціонерного товариства «УКРПОШТА» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.11.2021 року.

Суддя М.В.Сидорова