Єдиний унікальний номер судової справи 484/2055/20
Номер провадження 22-ц/812/164/21
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

01 листопада 2021 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» рішення, яке ухвалено Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 10 листопада 2020 року, під головуванням судді Закревський В.І. в приміщені цього ж суду, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 12 січня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками,

УСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі ТОВ «Агрофірма Корнацьких») про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом повернення їх власнику.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно рішення Первомайського районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2015 року, ОСОБА_1 став власником земельної частки (паю) площею 4.78 умовних кадастрових гектарів, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана земля перебувала у користуванні відповідача відповідно до договору оренди земельної частки (пай) від 28 грудня 2009 року, укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» строком на 50 років, зі сплатою щорічної орендної плати.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2020 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 24 лютого 2020 року, вищевказаний договір оренди земельної частки (пай) розірвано.

Реалізовуючи своє право, позивач виділив земельну частку (пай) в натурі на місцевості, ставши власником чотирьох земельних ділянок з кадастровим номером :01:000:1330, площею 3.0768 га, з кадастровим номером :01:000:1331, площею 1.3194 га, з кадастровим номером :01:000:1332, площею 0.2666 га, з кадастровим номером :01:000:1333, площею 0.017 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Між тим, незважаючи на те, що договір оренди розірвано за рішенням суду, відповідач продовжує користуватися належними позивачу земельними ділянками, на підтвердження чого комісією Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області складено відповідний акт обстеження та довідка.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив позов задовольнити, зобов`язати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками з кадастровими номерами: :01:000:1330, площею 3.0768 га, :01:000:1331, площею 1.3194 га, :01:000:1332, площею 0.2666 га, :01:000:1333, площею 0.017 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, шляхом повернення земельних ділянок їх власнику відповідно до акту приймання-передачі, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

ТОВ «Агрофірма Корнацьких» подало до міськрайонного суду відзив, в якому просило відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Зазначало, що позивачем не надано доказів, що вказані позивачем земельні ділянки були виділені в натурі на місцевості саме на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серія МК №0035416. Крім того, акт обстеження земельної ділянки від 25 червня 2020 року є недопустимим доказом, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 листопада 2020 року, описку в якому виправлено ухвалою цього ж суду від 12 січня 2021 року, позов задоволено.

Зобов`язано ТОВ «Агрофірма Корнацьких» усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками з кадастровими номерами: :01:000:1330, площею 3.0768 га, :01:000:1331, площею 1.3194 га, :01:000:1332, площею 0.2666 га, :01:000:1333, площею 0.017 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, шляхом повернення їх власнику ОСОБА_1 відповідно до акту приймання-передачі.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення міськрайонного суду мотивовано тим, що земельні ділянки, належні позивачу перебували в користуванні у відповідача на підставі договору оренди від 28 грудня 2019 року, який судовим рішенням від 14 лютого 2020 року розірвано. Оскільки правові підстави для використання вказаних земельних ділянок відсутні, то суд задовольнив позовні вимоги та зобов`язав відповідача повернути землю позивачу.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів перебування спірних земельних ділянок у користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Також, зазначено, що міськрайонним судом порушений принцип змагальності сторін у цивільному процесі, позивачем не надано доказів, що спірні земельні ділянки використовуються відповідачем.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року залучено до участі у справі в якості правонаступників позивача ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 .

В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином сповіщені, що підтверджується відповідними зворотними поштовими повідомленнями. Зі змісту апеляційної скарги убачається, що відповідач просить розглянути справу у відсутність представника товариства.

ОСОБА_2 , яка є правонаступником позивача ОСОБА_1 , надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила оскаржуване судове рішення залишити без змін та розглянути справу без її участі.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України).

Частиною 1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст.526 і 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч.3 ст.792 ЦК України та ч.9 ст.93 ЗК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Таким спеціальним законом, що регулює орендні земельні відносини та підлягає застосуванню до спірних правовідносин є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон України).

Статтею 1 цього Закону України визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, зокрема, що дія договору оренди землі припиняється у разі його розірвання.

Частиною першою ст.43 Закону України «Про оренду землі» передбачено обов`язок орендаря повернути орендодавцю земельну ділянку у разі припинення договору оренди землі.

З матеріалів справи убачається, що 28 грудня 2009 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було укладено договір оренди земельної частки (паю), який зареєстрований у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за №144 від 02 березня 2010 року, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в оренду земельну частку (пай), розміром 4.78 умовних кадастрових гектарів. За умовами договору сторони не мали права відмовитись від виконання умов договору в односторонньому порядку. В разі переходу права власності до інших осіб такий договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 вересня 2015 року, за ОСОБА_1 було визнано право на земельну частку (пай) розміром 4.78 га, що розташована в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2020 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 24 лютого 2020 року, договір оренди земельної частки (паю), укладений 28 грудня 2009 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за №144 від 02 березня 2010 року розірвано. Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, а всього у розмірі 22 970 грн. 17 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 536 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 грн. В задоволенні вимоги щодо зобов`язання орендаря ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 4.78 га, що розташована в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області відмовлено з тих підстав, що належна ОСОБА_1 земельна ділянка не виділена в натурі та не має кадастрового номеру (а.с.4-5).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2020 року змінено в частині розміру сум, що підлягають до стягнення з відповідача та судових витрат. Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 3 635 грн. 31 коп. заборгованості по орендній платі за період 2016-2018 років за договором оренди земельної частки (паю) від 28 грудня 2009 року; 626 грн. три проценти річних та 1 774 грн. 57 коп. втрати від інфляції за прострочку виконання грошового зобов`язання, а також 2 014 грн. 84 коп. судових витрат. В іншій частині зазначене рішення залишено без змін (а.с.6-9).

На підставі рішення ХХХХІІ сесії сьомого скликання Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 02 квітня 2020 року №5 ОСОБА_1 скористався своїм правом на виділення у натурі земельної частки (паю), за яким йому були передані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з кадастровими номерами: :01:000:1330, площею 3.0768 га, :01:000:1331, площею 1.3194 га, :01:000:1332, площею 0.2666 га, :01:000:1333, площею 0.017 га, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 квітня 2020 року за №№206996297, 207000227, 207001903, 207003701 (а.с.10-13).

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначав, що відповідач, після припинення договору оренду від 28 грудня 2009 року, без будь-яких правових підстав продовжує користуватися його землею. На підтвердження цього останнім до суду надано акт обстеження від 25 червня 2020 року, складений комісією Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та довідку №72 від 25 червня 2020 року підписану сільським головою Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з яких вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1330, площею 3.0768 га, яка належала ОСОБА_1 , засіяна соняшником ТОВ «Агрофірмою Корнацьких» (а.с.14,15).

На запит апеляційного суду були також надані довідки Кам`янобалківського старостинського округу від 09 березня 2021 року, відповідно до яких земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:1331, площею 1.3194 га, :01:000:1332, площею 0.2666 га, :01:000:1333, площею 0.017 га знаходяться у користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких» (а.с.90-93).

Отже, з системно-логічного аналізу вищевказаних обставин справи, колегія суддів вважає, що після припинення договору оренди відповідач повинен був повернути власнику належні йому спірні земельні ділянки.

Доказів повернення відповідачем спірних земельних ділянок їх власнику або правомірності користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких» цими ділянками після припинення дії договору оренди матеріали даної справи не містять.

За такого суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не був виконаний обов`язок з повернення спірних земельних ділянок, а відтак товариство користується цими ділянками без правових підстав, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про недоведеність перебування спірних земельних ділянок у користуванні відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються змістом довідки виконкому Кам`янобалківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області від 25 червня 2020 року №72, змістом довідок Кам`янобалківського старостинського округу від 09 березня 2021 року, відповідно до яких земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:1330, площею 3.0768 га, :01:000:1331, площею 1.3194 га, :01:000:1332, площею 0,2666 га, :01:000:1333, площею 0.017 га, знаходяться у використанні та обробітку ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Доказів на спростування факту, що вказані земельні ділянки не перебувають у використанні та обробітку ТОВ «Агрофірма Корнацьких», відповідачем не надано.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року №63566/00, §23).

Тому, враховуючи те, що інші доводи апеляційної скарги є суб`єктивним тлумаченням представника відповідача, як обставин справи, так і норм діючого законодавства, та направлені на переоцінку доказів, яким районний суд дав належну правову оцінку, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були належним чином оцінені надані докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Додаткових доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції також не надано. Докази ж та обставини, на які посилається представник відповідача у апеляційні скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами п.п. «в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма Корнацьких» залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 листопада 2020 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 12 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

складено 05 листопада 2021 року