Справа № 2-52/11 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/811/1870/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника заявника Івасенко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2021 року в справі за заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк», про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки та позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_1 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Цибко Тетяна Борисівна про визнання договору іпотеки недійсним, -

встановив:

У серпні 2020 року акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернулося до суду із заявою, у якій просив замінити сторону у виконавчому провадженні, а саме боржника ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 , в частині виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова по справі №2-52/11 від 10.12.2013 року про погашення заборгованості за кредитним договором №169/06Р- 231/146 0) від 21.03.2006 року в розмірі 2 292 425,29 грн., шляхом зверненням стягнення на об`єкти нерухомого майна, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, площею 0,0725 га, яка розташована по по АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Заява обґрунтована тим, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа № 2-52/119 провадження №2/466/10/13 за позовом АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки та позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_1 , приватного нотаріуса ЛМНО Цибко Т.Б. про визнання договору іпотеки недійсним.

10 грудня 2013 року по справі ухвалено рішення, яким зокрема в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №169/06Р-231/146 0) від 21.03.2006 року в розмірі 2 292 425,29 грн., звернуто стягнення на об`єкти нерухомого майна, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з п`яти житлових кімнат, житловою площею 77,9 кв.м., та кухні, загальною площею 166,8 кв.м. та на земельну ділянку, площею 0,0725 га, яка розташована по по АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкова ціна об`єктів вищевказаного нерухомого майна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

На виконання цього рішення видано виконавчі листи, в тому числі і виконавчий лист про звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, які належать праві приватної власності ОСОБА_2 , а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з п`яти житлових кімнат, житловою площею 77,9 кв.м., та кухні, загальною площею 166,8 кв.м. та на земельну ділянку, площею 0,0725 га, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, де боржником зазначено померлу ОСОБА_2 .

Виконавчий лист неодноразово пред`являвся до виконання, однак належного виконання судового рішення не було досягнуто.

Зокрема, 22 грудня 2017 року виконавче провадження ВП №54233381 завершене, а виконавчий лист постановою державного виконавця повернутий стягувачу з підстав дії мораторію на стягнення майна боржника ОСОБА_2 , наданого нею як забезпечення кредиту в іноземній валюті.

З відповіді Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 14 березня 2018 року заявник дізнався про те, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом від 15 червня 2018 року Третя Львівська державна нотаріальна контора повідомила заявника, що спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 , який подав заяву про прийняття спадщини.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2021 року заяву задоволено.

Замінено сторону у виконавчому провадженні у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки та позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Цибко Тетяни Борисівни про визнання договору іпотеки недійсним, а саме, замінено боржника ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в частині виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова по справі №2-52/11 (466/2047/13-ц) від 10 грудня 2013 року про погашення заборгованості за кредитним договором №169/06Р- 231/146 0) від 21 березня 2006 року в розмірі 2 292 425,29 грн. з яких: заборгованість по кредиту - 137063,97 доларів США, що в еквіваленті становить 1095552,31 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 115070,15 доларів США, що в еквіваленті становить 919755,71 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту - 146313,30 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах - 130303,97 грн., штраф за неналежне виконання умов договору - 500,00 грн., шляхом зверненням стягнення на об`єкти нерухомого майна, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з п`яти житлових кімнат, житловою площею 77,9 кв.м., та кухні, загальною площею 166,8 кв.м. та на земельну ділянку, площею 0,0725 га, яка розташована по по АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив таку в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала про заміну сторони у виконавчому провадженні є незаконною, прийнятою всупереч положенням чинного законодавства та обставин даної справи.

Зокрема зазначає, що дійсно постановою Об`єднаної палати Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №2-2697/11 констатовано, що обов`язок щодо сплати заборгованості за договором позики присудженої судом (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припиняється внаслідок смерті боржника і переходить до його спадкоємців. При цьому, Верховний Суд зазначив, що підставою для заміни сторони у виконавчому провадженні є факт прийняття спадщини.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що спадкова справа №806/2017 зведена після смерті ОСОБА_2 , не завершена, свідоцтво про спадщину не видано.

Також, стороною заявника визнано, що із врахуванням наявних у Державному реєстрі заборон та обтяжень записів щодо накладення органами ВДВС арештів на майно ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 і земельну ділянку за цією ж адресою, приписів п.п. 4.12, 4.18 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не можливо оформити та видати для спадкоємця померлої ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно.

Таким чином, безпосередньо положення чинного законодавства та фактичні обставини справи наявність арештів щодо спадкового майна, позбавляють апелянта можливості оформити спадщину, а за обставин відсутності юридично визначеного власника іпотечного майна, формально не можливо звертати стягнення на таке майно, що об`єктивно унеможливлює проведення процедури в межах виконавчого провадження.

У зв`язку з наведеним, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2021 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ПАТ «УкрСиббанк» про заміну сторони у виконавчому провадженні до вирішення питання оформлення спадщини.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» висловився у заперечення доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Зазначив, що незгода боржника зводиться лише до того, що на майно, яке є предметом іпотеки, накладено арешт органами примусового виконання рішень і ця обставина, на його думку, унеможливлює оформлення та видачу свідоцтва про право на спадщину. При цьому боржник не заперечує, що є спадкоємцем (правонаступником) померлої ОСОБА_2 . Спадщину прийняв та набув усіх прав та обов`язків за іпотечним договором від 21.03.2006 року, оскільки 26 грудня 2017 року звернувся із заявою про прийняття спадщини.

Факт прийняття спадщини спадкоємцем є саме тим юридичним фактом, який зумовлює правонаступництво у виконавчому провадженні, а заміна сторони виконавчого провадження з спадкодавця на спадкоємця є лише підтвердженням вказаного факту судом для подальшого виконання судового рішення.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Таким чином, дії боржника свідчать про прийняття спадщини, яка належить йому з 26.06.2017 року, однак він не виконав обов`язку по оформленню права на спадщину.

Суд встановив факт вибуття боржника виконавчого провадження ОСОБА_2 і переходу до ОСОБА_1 прав і обов`язків вибулої сторони за іпотечним договором від 21.03.2006 року, відтак правомірно замінив боржника у виконавчому провадженні правонаступником.

Ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2021 року грунтується на засадах верховенства права, є законною та обґрунтованою, а тому наявні підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечила, в обґрунтування надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним у відзиві на скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_3 на заперечення доводів скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву АТ «УкрСиббанк» суд першої інстанції виходив з її підставності, оскільки судом встановлено факт про смерть боржника ОСОБА_2 та факт прийняття спадщини після її смерті спадкоємцем ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 березня 2014 року, задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк».

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «УкрСиббанк» 2 292 425, 29 грн. заборгованості за кредитним договором №169/06Р-231/146 0) від 21 березня 2006 року.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №169/06Р-231/146 0) від 21 березня 2006 року в розмірі 2 292 425, 29 грн., з яких: заборгованість по кредиту 137063,97 дол. США, що в еквіваленті становить 0 095552,31 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 115070,15 дол. США, що в еквіваленті становить 919755,71 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 146 313, 30 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 130303,97 грн., штраф за неналежне виконання умов договору 500,00 грн. звернуто стягнення на об`єкти нерухомого майна, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з п`яти житлових кімнат, житловою площею 77,9 кв.м. та кухні, загальною площею 166,8 кв.м. та на земельну ділянку, площею 0,0725 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_1 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Цибко Т.Б. про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно в користь ПАТ «УкрСиббанк» 1730 грн. витрат по оплаті судового збору та на ІТЗ.

18 серпня 2020 року акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 , яка є боржником за виконавчим документом №2-52/11, виданим на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10.12.2013 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відповіді Третьої Львівської державної нотаріальної контори від 15 червня 2018 року заявник дізнався, що спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 , який подав заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

На підставі частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним із його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Обов`язок спадкодавця ОСОБА_2 щодо задоволення вимог іпотекодержателя в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року, ухваленого за її життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до її спадкоємців.

Установивши, що ОСОБА_1 відповідно до порядку, визначеного нормами ЦК України прийняв спадщину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження на правонаступника померлого боржника ОСОБА_2 .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримав свідоцтва про прийняття спадщини, а тому не набув усіх прав та обов`язків за іпотечним договором від 21.03.2006 року, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ( ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Колегія суддів звертає увагу, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 20 грудня 2017 року звернувся із заявою про прийняття спадщини. Повідомив, що інших спадкоємців немає. З довідки з місця проживання вбачається, що на час відкриття спадщини із спадкодавцем проживав лише ОСОБА_1 .

Такі дії боржника ОСОБА_1 свідчать про те, він прийняв спадщину. Сам факт відсутності свідоцтва про прийняття спадщини не свідчать про неприйняття спадщини.

Мотиви апеляційної скарги про те, наявність арештів щодо спадкового майна, позбавляють апелянта можливості оформити спадщину, а за обставин відсутності юридично визначеного власника іпотечного майна, формально не можливо звертати стягнення на таке майно, колегія суддів відхиляє виходячи з такого.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції, чинній на час смерті ОСОБА_2 ), у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Положення зазначеної норми визнано таким, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року № 8-р/2020.

За таких обставин, встановивши факт вибуття боржника виконавчого провадження ОСОБА_2 (смерть) і перехід до ОСОБА_1 прав і обов`язків вибулої сторони за іпотечним договором від 21.03.2006 року, суд першої інстанції правомірно замінив боржника у виконавчому провадженні його правонаступником.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2021 року.

Головуючий А.В.Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М.Копняк