Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________________
Справа № 299/5518/21
У Х В А Л А

05.11.2021 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної зави,

В С Т А Н О В И В:

04.11.21021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, згідно якої просить накласти арешт на наступні об`єкти нерухомого майна:

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020; Об`єкт нерухомого майна: нежитлові вбудовані підвальні приміщення (розміщені в будинку побуту), об`єкт житлової нерухомості: Ні Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 67.5; Адреса: АДРЕСА_1 ;

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020; Об`єкт нерухомого майна: нежитлові підвальні приміщення (розміщені в будинку побуту), об`єкт житлової нерухомості: Ні Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 114.8; Адреса: АДРЕСА_1 ;

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020; Об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення (розміщені в будинку побуту); об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 110.6 Адреса: АДРЕСА_1 .

Зобов`язується пред`явити відповідний позов протягом десяти днів.

Подана заява мотивована тим, що 02.11.2021 року заявник випадково дізнався, що майно, яке належало йому на праві приватної власності було незаконно, без його відома та свідомого волевиявлення передано у власність третім особам.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, перелічені вище приміщення були передані Акціонерному товариству «Таскомбанк».

Відповідно до отриманої інформації, реєстраційні дії щодо переоформлення належного йому майна вчинила приватний нотаріус Деяк Катерина Каролівна, Ужгородський міський нотаріальний округ, Закарпатська обл.

Вважає, що такі дії приватного нотаріуса є незаконними, оскільки.

Згідно зі ст. 13 ЗУ «Про нотаріат», нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса.

Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі.

Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Переліку нотаріальних округів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі» та доданого до нього Переліку, у Закарпатській області утворюються: Ужгородський міський нотаріальний округ та Берегівський нотаріальний округ.

Відтак, оскільки місто Виноградів належить до Берегівського району Закарпатської області, то нотаріальні дії щодо нерухомого майна, яке розташоване у м. Виноградові повинні вчинятися у Берегівському районному нотаріальному окрузі.

Зважаючи на це, дії приватного нотаріуса Деяк Катерини Каролівни є незаконними.

Також зазначає, що 29.10.2021 року на належне йому майно Виноградівським відділом державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), Закарпатська область, було накладено арешт (номер запису про обтяження 44728444) на належне йому нерухоме майно, зокрема, на належні на праві приватної власності приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 було накладено арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень підставою для відмови у вчиненні реєстраційних дій є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Частина 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Відтак, наявність арешту на нерухоме майно унеможливлює здійснення будь-яких реєстраційних дій, зокрема, перереєстрацію права власності на нерухоме майно. У зв`язку з цим, дії приватного нотаріуса Деяк Катерини Каролівни є незаконними.

У п. 1 ч. 1, ч 2 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду те, що AT «Таскомбанк» може здійснити і наступні реєстраційні дії щодо продажу належного майна, існує загроза відчуження згаданого майна до моменту вирішення даної справи по суті, що в свою чергу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі, а тому є усі підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на таке майно та заборони його відчуження.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви та додані до неї матеріали, а саме: копію паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.7-9), копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.09.2008 р. (а.с.10), копію договору купівлі продажу вбудованих підвальних приміщень, укладених між відділом з питань приватизації в районі та приватним підприємцем ОСОБА_1 від 08.12.2006 р. (а.с.11-13), Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.04.2007 р. 9а.с.14), витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14265100 від 17.04.2007 р. (а.с.15), Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна(а.с.16-34) суд приходить до наступного.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» також роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим подана заява про забезпечення позову до подання позовної заяви зазначеним вимогам не відповідає.

З поданої заяви та доданих документів не можливо встановити, між ким існує спір та чи існує він взагалі.

До суду із заявою звернувся заявник ОСОБА_1 разом з тим, згідно доданих до заяви документів майно, на яке просить просить накласти арешт належало згідно договору купівлі продажу від 08.12.2006 р. приватному підприємцю ОСОБА_1 код НОМЕР_1 (а.с.11-13).

У заяві зовсім не зазначено характер правовідносин, не зазначено позовні вимоги, їх обсяг. АТ Таскомбанк зазначено як особу, яка може отримати статус учасника справи, однак не зазначено якого саме. Тобто не ідентифікуючи АТ Таскомбанк як відповідача, не зазначаючи, яким чином порушено право заявника, заявник разом з тим просить накласти арешт на майно зазначеної особи.

Доводи заявника на обґрунтування вимог заяви про те, що AT «Таскомбанк» може здійснити і наступні реєстраційні дії щодо продажу належного заявнику майна, існує загроза відчуження згаданого майна до моменту вирішення даної справи по суті, що в свою чергу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі, а тому є усі підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на таке майно та заборони його відчуження є неконкретними та суперечливими з огляду на вищезазначені обставини.

Фактично заявник звернувся до суду не із заявою про забезпечення позову а з виключно з вимогою про накладення арешту на майно.

На підставі наведеного немає достатніх підстав вважати, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду буде утруднений чи неможливий без такого забезпечення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, не має достатніх підстав вважати, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Доводів про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, жодних не зазначено.

За вказаних обставин клопотання про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. В. Леньо