РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2021

м. Одеса

Справа № 522/9499/21

Провадження № 2/522/6857/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Насарая А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у загальному позовному провадженні у судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області

про відшкодування шкоди.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

1.27.05.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

2.Позивач просив суд (з урахуванням уточнень) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної податкової служби в Одеській області через Головне управління Державної Казначейської служби України у Одеській області завдану шкоду 87 422 грн., з яких 37 422 грн. матеріальні збитки грн., 50 000 грн. - моральна шкода.

3.02.06.2021 відкрито провадження у справі.

4.30.06.2021 від Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області надійшов відзив.

5.05.07.2021 від Головного управління державної податкової служби в Одеській області надійшов відзив.

6.12.07.2021 позивач подав відповідь на відзив Головного управління державної податкової служби в Одеській області.

7.03.08.2021 закрито підготовче провадження.

ІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

8. ОСОБА_1 свої вимоги обгрунтовує тим, що неправомірні дії органу податкової служби розпочались з моменту неправомірного нарахування єдиного внеску як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність. 22.12.2019 позивачу стало відомо, що він перебуває у Єдиному реєстрі боржників, у зв`язку з наявність у нього боргу. З того часу позивач намагався отримати інформацію про підстави виникнення боргу та вимушений був розпочати процедуру оскарження рішень контролюючого органу в судовому порядку. За цей час сплатив вимушений був сплатити витрати у виконавчому провадженні, відкритому на підставі податкових вимог, просив відкликати податкові вимоги. Проте лише 21.05.2020 його було виключено з реєстру боржників.

Позивач зазначає, що в його життєві плани з кінця 2019 року входило придбання нового автомобіля. Для цього хотів взяти кредит. Так склалось, що правовідносини щодо правомірності нарахування податкового боргу тривали в той час як у позивача виникла потреба придбати новий автомобіль і аж до того часу, поки його не було виключено з реєстру боржників (21.05.2020), а рішенням суду (набрало законної сили 14.04.2021) визнано протиправними дії податкового органу щодо нарахування податкового боргу.

З метою придбання авто в грудні 2019 - січні 2020 р.р. звертався до банків та кредитної спілки із заявкою про отримання кредиту. Проте отримав відмову від банків, а кредитна спілка чітко зазначила, що причиною відмови є його перебування в Єдиному реєстрі боржників у виконавчих провадженнях. Вважає, що причина відмови банків у видачі кредитів, хоч і прямо не вказана, проте є такою ж, бо інших причин об`єктивно немає.

Отримавши відмову, почав з`ясовувати, що це за борг. Вимушений був ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, на що позивачем було витрачено кошти (квитки на проїзд, мінімальні витрати на виконавчі провадження). Також з цього приводу ним було витрачено кошти на листування з податковими органами, які не є судовими витратами у справі, де оскаржувались протиправні дії податкового органу.

Протиправність дій податкового органу щодо нарахування податкового боргу встановлена судовим рішенням від 10.06.2021, що, як вважає позивач, дало йому беззаперечні підстави звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди , завданої неправомірними рішеннями цього органу. Факт заподіяння шкоди обгрунтовує тим, що саме після того, як позивача було виключено з реєстру боржників, йому одразу надали кредит і він зміг придбати авто. Проте вартість автомобіля за цей час зросла і не була вже такою як на кінець 2019 року. Різниця цієї вартості підлягає відшкодуванню як матеріальні збитки, яких позивач зазнав саме через протиправні дії податкового органу. Якби податковий орган з самого початку діяв правильно не було б ні оскарження дій цього органу в судовому порядку, ні виконавчого провадження, а автомобіль він придбав би по прийнятній ціні. Пояснив, що для нього наявність авто є щоденною необхідністю. Через його відсутність він зазнав багато незручностей, обмежень, страждань.

Додатково позивач зазначав, що шкода заподіяна протиправними рішеннями, діями, бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових осіб, які не вказані в п. 128.2 ст. 128 ПК України, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, що підтверджується абз. 1 п. 114.2 ст. 114 цього Кодексу.

Крім того, неправомірними діями податкового органу йому завдано й моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Моральні страждання полягали у зміні нормального життєвого ритму, порушенні життєвих планів, пов`язаних з придбанням автомобіля, додаткові переживання та хвилювання, приниженні честі та гідності, псуванні кредитної історії, де назавжди залишиться інформація про виконавчі провадження. Протягом 5 місяців не міг придбати автомобіль, внаслідок доводилось користуватись громадським транспортом, що не було прийнятним способом життя позивача. Для захисту порушених прав вимушений був звертатись до суду. Для усунення наслідків неправомірних дій позивача вимушений був вживати заходи щодо закриття виконавчих проваджень, нести додаткові витрати. Наведене свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача, внаслідок яких його було внесено до реєстру боржників та завдано шкоду. Протиправна поведінка відповідача є причиною. А завдана шкода наслідком такої поведінки. Факт протиправності дій відповідача підтверджується судовим рішенням.

Позиція відповідача Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області

9.Відповідач вважає, що не є належним відповідачем у справі, так як його діями не порушено прав позивача. Правовідносини виникли між ОСОБА_1 та ГУ ДПС України в Одеській області, тому питання щодо відшкодування майнової шкоди повинно вирішуватись виключно в межах спору між ними. Відповідно до ст. 1166 - 1167 ЦК України (на які посилається позивач) шкода відшкодовуються особою, яка її завдала. Тобто, при встановленні судом дійсного спричинення шкоди позивачу, стягнення повинно проводитись не за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС України в Одеській області через Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, а шляхом стягнення завданої шкоди з рахунків винних органів, як розпорядників бюджетних коштів, рахунки яких відкриті в територіальному органі Державної казначейської служби України. Крім того, позивач не надає доказів на підтвердження того, що саме внаслідок дій посадових осіб відповідачів йому завдана моральна шкода.

Позиція відповідача Головного управління державної податкової служби України в Одеській області.

10.Відповідач не погоджується з тим, що власне нарахування податкового боргу (штрафу, пені), яке в подальшому хоч і було визнано в судовому порядку протиправним, спричинило неможливість для ОСОБА_1 придбання автомобіля, спричинило витрати на листування, сплату витрат виконавчого провадження, придбання квитків на проїзд та в принципі завдало моральної шкоду.

Позивачем продано автомобіль 24.12.2019, а борг виник з 01.08.2018, виконавче провадження відкрито з 22.11.2019 на підставі вимог ДПС від 04.02.2019 та від 09.08.2019, які попередньо надсилались позивачу, але тоді ним не оскаржувались. Крім того, позивач, знаючи про наявність відкритого виконавчого провадження, й далі продовжує свої дії щодо покупки автомобіля. Тобто, він свідомо розраховував на покупку при наявності у нього податкових нарахувань. Причинно-наслідковий зв`язок відсутній. Звертав увагу, що не дочекавшись судового рішення все таки придбав авто. Крім того, банки, що відмовили у видачі кредиту не зазначили, що стало причиною відмови внесення позивача до реєстру боржників.

Витрати понесені на листування з відповідачем та проїздом, є судовими витратами відповідно до ст. 132 КАС України, які позивач в адміністративному суді у справі не заявляв. Податковим кодексом України передбачені випадки, за наслідком настання яких платник податків має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів. Серед вичерпного переліку дій, які становлять склад податкового правопорушення контролюючими органами, згідно ст. 128 ПК України, відсутні дії щодо протиправного нарахування єдиного внеску або іншого податку, на що посилається позивач.

Також відповідач заперечив щодо самого факту заподіяння моральної шкоди, вважає її абсолютно не завдано. Немає жодного зв`язку між діями ДПС та тим, що позивач називає шкодою.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11.22.11.2019 Подільським міжрайонним ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 60666888 на підставі вимоги ГУ ДПС в Одеській області № 4877-55 від 09.08.2019 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 6 426,42 грн.

12.23.11.2019 відкрито виконавче провадження № 60552690 на підставі вимоги ГУ ДПС в Одеській області № 4877-55 від 04.02.2019 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 3 177,24 грн.

13.03.03.2020 відкрито виконавче провадження № 61416246 на підставі вимоги ГУ ДПС в Одеській області № 4877-55 від 07.11.2019 від ГУ ДПС в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 3 402,84 грн.

14.23.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДФС в Одеській області із заявою надати інформацію про розміри, підстави виникнення заборгованості перед ГУ ДФС в Одеській області, а також документи на підставі яких вона виникла (акти перевірок, податкові вимоги, податкові повідомлення-рішення та будь-які інші документи). Листом №1016/Ш/15-32-50-08-10 від 22.01.2020 надано відповідь, що ОСОБА_1 не знаходиться на податковому обліку у Південному управлінні у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області.

15.27.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Подільського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області з заявами, у яких просив направити йому поштою копії постанов про відкриття виконавчих проваджень № 60552690 та № 60666888, копію виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження.

16.24.12.2019 у зв`язку з відчуженням свого автомобіля, ОСОБА_1 вирішив придбати новий автомобіль КІА Sporttage. Згідно з інформацією з ЄДРТЗ МВС України на ім`я ОСОБА_1 : 12.03.2011 зареєстровано автомобіль Opel Astra, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , який 24.12.2019 перереєстровано на іншу особу.

17.З метою отримання кредиту на покупку автомобіля, 24.12.2019 ОСОБА_1 подав заявку на кредит АТ КБ «Приватбанк» та 09.01.2020 до АБ «Укргазбанк». У відповідь банки відмовили у наданні кредиту не зазначивши причин відмови.

18.Згідно з рахунком-фактурою № 000002179 від 10.01.2020, виставленого ТОВ «Автоград», вартість автомобіля КІА Sporttage становить 493 120 грн.

19.Листом від 15.01.2020 КС «Каса» відмовила у видачі кредиту, оскільки у Єдиному державному реєстрі боржників станом на 14.01.2020 є інформація про наявність у ОСОБА_1 боргу.

20.З метою ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень, 29.01.2020 ОСОБА_1 здійснив поїздку з м. Одеси до м. Подільськ та у зворотному напрямку, що підтверджується проїзними квитками та квитанціями.

21.Згідно з довідкою ГУ ДПС в Одеській області від 22.01.2020 ОСОБА_1 на обліку у Південному управлінні у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області не перебуває.

22.30.01.2020 ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУ ДПС в Одеській області з заявою надати деталізовану інформацію про розмір заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів, штрафних санкцій, пені, з яких підстав та за який період у нього виникла заборгованість, на яку суму та за який період нараховувались штраф та пеня, а також надати документи (копії документів) на підставі яких виникла заборгованість, а саме: акти перевірок, податкові повідомлення-рішення, податкові рішення, податкові вимоги, та будь-які інші документи стосовно наявної заборгованості.

23.Листом ГУ ДПС в Одеській області № 3958/Ш/15-32-55-09-04 від 28.02.2020 надано відповідь, що станом на 31.01.2020 в інтегрованій картці платника рахується заборгованість по єдиному внеску на суму 15 930,68 грн., в тому числі 1638,12 гри. - заборгованість частково за грудень-січень 2018р. фізичної особи-підприємця, 13473,90 грн. - заборгованість за період з 01.10.2018 по 31.12.2019 особи, яка проводить незалежну професійну діяльність, 648,66 грн. - заборгованість по штрафній санкції № , та 170 грн. - заборгованість по штрафній санкції № .

24.Проте за отриманням зазначеного листа від 28.02.2020 ОСОБА_1 їздив особисто 12.03.2020 з м. Одеси до м. Подільськ та в зворотному напрямку, що підтверджується проїзними квитками.

25.31.01.2020 ОСОБА_1 звернувся також до Окнянської ДПІ Подільського управління ГУ ДПС в Одеській області з заявою, в якій просив зняти з податкового обліку як фізичну особу, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат), стан в реєстрі індивідуально.

26.13.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду (справа № 420/2197/20) з позовом до ГУ ДПС в Одеській області, де просив: визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо нарахування та стягнення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.08.2018 по четвертий квартал 2019 включно, як особі, яка проводить незалежну професійну діяльність; визнати противоправним та скасувати рішення № від 04.07.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; визнати противоправним та скасувати рішення № від 18.07.2019, про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

27.Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2020, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021, позов задоволено частково: 1) визнано протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області в особі Подільського управління ГУ ДФС в Одеській області щодо нарахування ОСОБА_1 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як особі, яка проводить незалежну професійну діяльність; 2) визнано протиправним та скасовано рішення № від 04.07.2019 про застосування штрафних санкцій у розмірі 511,23 грн. та нарахування пені у розмірі 137,43 грн., визнано протиправним та скасовано рішення № від 18.07.2019 про застосування штрафних санкцій за подання недостовірних відомостей у декларації у розмірі 170 грн.

28.Судове рішення набрало законної сили 14.04.2021.

29.В період з часу звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду і до моменту постановлення судом першої інстанції судового рішення, відбувались наступні обставини.

30.04.04.2020 та 06.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до Подільського управління ГУ ДПС в Одеській області та ГУ ДПС в Одеській області із заявами про відкликання податкових вимог № 4877-55 від 09.08.2019, № 4877-55 від 04.02.2019, № 4877-55 від 07.11.2019 з примусового виконання, у зв`язку з їх оскарженням в судовому порядку.

31.Постановами державного виконавця Подільського МВДВС від 07.05.2020, від 20.05.2020 у виконавчих провадженнях №60666888, №61416246 та №60552690, визначено боржнику ОСОБА_1 суму мінімальних витрат 69 грн. за кожне виконавче провадження та постановами від 07.05.2020, від 20.05.2020 повернуто виконавчі документи стягувачу у відповідних виконавчих провадженнях.

32.18.05.2020 ОСОБА_1 сплатив витрати виконавчого провадження на загальну суму 207 грн. (69 грн. х 3 провадження), що підтверджується квитанцією № 26644067, з яких 15 грн. комісія (квитанція № 26644068 від 18.05.2020).

33.Внаслідок цього 21.05.2020 з Єдиного реєстру боржників було виключено інформацію про наявність заборгованості у ОСОБА_1 .

34.25.05.2020 АТ КБ «Приватбанк» та АБ «Укргазбанк» схвалили заявку позивача про надання кредиту.

35.На відміну від рахунку-фактури № 000002179 від 10.01.2020, де вартість автомобіля Kia Sportage, 2019 р.в. становила 493 120 грн., станом на травень 2020 варість цього автомобіля становила 527 466,80 грн., що підтверджується рахунком-фактурою ТОВ «Автоград-Одеса» № 000002290 від 26.05.2020. Тобто, різниця у вартості становила 34 346, 80 грн.

36.26.05.2020 між ТОВ «Автоград-Одеса» та ОСОБА_1 укладено договір № 516468-Y00249 купівлі-продажу автомобіля Kia Sportage, 2020 р.в. вартістю 527 466,80 грн. (із використанням банківського кредиту).

37.28.05.2020 на ім`я позивача зареєстровано автомобіль Kia Sportage, 2020 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 .

38.29.05.2020 укладено кредитний договір № 2238/05/2020/0197 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 , за яким банк надав кредит у розмірі 210 981 грн. на придбання автомобіля Kia Sportage, 2020.

39.Згідно з розрахунками позивача розмір моральної шкоди становить 50 000 грн., а вартість матеріальних збитків становить 37 422,02 грн. та складаються з :

- 34 346,80 грн. - збільшення вартості автомобіля (527 466,80 грн. - 493 120 грн.).

- 2 576,01 грн. - збільшення вартості страхування автомобіля (34 346,80 х 7,5%), де 34 346,80 - збільшення вартості автомобіля, 7,5% - страховий тариф.

- 182,61 грн. - витрати на проїзд з м. Одеси до м. Подільськ та у зворотному напрямку 29.01.2020 та 12.03.2020 (42+ 53,61 + 42 + 45), де 42 грн. - квиток № 238050 від 29.01.2020, 53,61 грн. - проїзний документ ДУ № 294766 від 29.01.2020, 42 грн. - квиток № 622941 від 12.03.2020, 45 грн. - квиток № 114251 від 12.03.2020.

- 222 грн. - мінімальні витрати на виконавчі провадження (207 + 15), де 15 грн. квитанція № 26644068 від 18.05.2020 про сплату комісії, 207 грн. - квитанція № 26644067 від 18.05.2020 про сплату за витрати виконавчого провадження; 207 = 69 х 3, де 69 - розмір мінімальних витрат за одне виконавче провадження.

- 94,60 грн. - витрати на листування з ГУ ДПС в Одеській області та Подільським міськрайонним відділом ДВС Південного міжрегіонального управління Юстиції (м Одеса) (15+18+44,60+17), де 15 грн.- фіскальний чек від 28.12.2019, 18 грн. - фіскальний чек від 09.01.2020, 44,60 грн. - накладна 785 від 01 02.2020, 17 грн.- фіскальний чек від 04.04.2020.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

40.Предметом спору у цій справі визнання в судовому порядку неправомірними дій податкового органу щодо взяття позивача на податковий облік як фізичної особи, що займається незалежною професійною діяльністю, нарахування йому єдиного соціального внеску та штрафних санкцій, та заподіяння цими неправомірними діями матеріальної та моральної шкоди, причинний зв`язок між цими діями і шкодою.

41.Як на правову підставу відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивач посилається на ст. 22 ЦК України (реальні збитки) та ст. 1173 ЦК України.

Щодо матеріальної шкоди.

42.Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди.

43.Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.

44.Загальні положення про відшкодування заподіяної майнової шкоди закріплені в нормах статті 1166 ЦК України.

45.Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

46.Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

47.Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

48.При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

49.Згідно з статтею 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

50.Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування або посадовою особою відповідного органу визначені у статтях 1173, 1174 ЦК, за змістом яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи посадовою особою відповідного органу при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

51.Статті 1173 і 1174 ЦК є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, ці норми не заперечують обов`язкової наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

52.Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у виді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом до суду про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК.

53.Позивач з огляду на доводи позову ототожнює майнову шкоду із витратами, пов`язаними із збільшенням вартості автомобіля станом на 26.05.2020 у порівняння з вартістю станом на 10.01.2020 (34 346,80 грн.), збільшення вартості страхування автомобіля (2 576,01 грн.), витрати на проїзд м. Одеса - м. Подільськ (182, 61 грн.), мінімальні витрати виконавчого провадження (222 грн.), витрати на листування з відповідачем та відділом державної виконавчої служби (94, 60 грн.).

54.Неправомірність дій відповідача позивач пов`язує з судовим рішенням адміністративного суду від 10.06.2020, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково: 1) визнано протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області в особі Подільського управління ГУ ДФС в Одеській області щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як особі, яка проводить незалежну професійну діяльність; 2) визнано протиправним та скасовано рішення № від 04.07.2019 про застосування штрафних санкцій у розмірі 511,23 грн. та нарахування пені у розмірі 137,43 грн., визнано протиправним та скасовано рішення № від 18.07.2019 про застосування штрафних санкцій за подання недостовірних відомостей у декларації у розмірі 170 грн.

Відмовлено в задоволенні позову в частині щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.08.2018 по четвертий квартал 2019 року включно, як особі, що проводить незалежну професійну діяльність.

55.Цей факт називає доведеним, і саме внаслідок таких неправильних дій контролюючого органу, вважає, зазнав витрат, яких міг би й не зазнати. При цьому позивач зазначив, що немає значення чи було рішення суду на момент, коли він зазнав цих витрат, оскільки важливо те, що він зазнав їх безпідставно з вини податкового органу, вина якого згодом була підтверджена судовим рішенням. Якби адміністративний суд відмовив в позові ОСОБА_1 у справі справа №420/2197/20, він не звернувся до суду з даним позовом про відшкодування шкоди.

56.Відповідач не заперечує наявність таких обставин та визнання їх протиправними. Разом з тим, вважає, що його діяння не є причиною заподіяння позивачу матеріальної шкоди та не вбачає причинного зв`язку між ними. Так, борг з єдиного соціального внеску формувався починаючи з 2018 року, а виконавче провадження відкрито в листопаді 2019 року на підставі вимог ГУ ДПС в Одеській області від 04.02.2019, від 09.08.2019, які ним не оскаржувались. Позивач, знаючи про наявність нарахованого контролюючим органом боргу, відкритих виконавчих проваджень, не дочекавшись судового рішення, вирішує придбати автомобіль. В такому разі, на думку відповідача, позивач діяв на власний розсуд, має на це право. Але не будь-які діяння відповідача в контексті наміру позивача придбати нове авто, становлять (знецінення блага) шкоду. Вважає, що купівля автомобіля може й була потребою і бажанням особи, але купівлю авто (різницю у зміні його вартості) не можна ставити в залежність від дій податкового органу, навіть, якщо рішення про нарахування штрафних санкцій скасовано судом.

57.Отже, судами в адміністративній справі встановлено, що через неправильне взяття позивача на податковий облік йому нараховано суми штрафу та пені, які він не повинен сплачувати.

58.У той же час, суд погоджується з доводами позивача, що шкода заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, які не вказані в п. 128.2 ст. 128 ПК України, підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

59.Заслухавши аргументи обох сторін та співставивши їх з дійсними обставинами справи, суд, вважає, що причинний зв`язок відсутній.

60.Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

61.Згідно з доводами ОСОБА_1 в кінці грудня 2019 року вирішив придбати новий автомобіль. Для цього звернувся до двох банків та кредитної спілки за отриманням кредиту, які йому відмовили власне через те, що у Єдиному державному реєстрі боржників станом є інформація про наявність у ОСОБА_1 боргу. Після цього ОСОБА_1 змушений був ознайомитись з матеріалами виконавчих проваджень, вести листування з контролюючим органом з метою з`ясування інформації про борг. Потім в березні 2020 року повідомив відповідача, що ним подано позов до суду, але ним не було відкликано податкові вимоги. Лише після того як позивач сплатив витрати на виконавче провадження, його було виключено з Єдиному державному реєстрі боржників (21.05.2020), відразу йому надано кредит (25.05.2020) і він придбав авто (29.05.2020).

62.Суд погоджується, що в принципі звернення особи до суду з метою оскарження дій та рішень податкового органу, є неприємною ситуацією в його житті, викликає в особи певні негативні, а не позитивні емоції, займає певний час.

63.Кожна особа перебуває в певному правовому зв`язку з державою. І нерідко в цьому зв`язку саме дії органу державної влади бувають неправомірними відносно особи.

64.Проте, як зазначалось вище, факт неправомірності дій чи рішень органу державної влади не є прямою і безумовною підставою відшкодування особі шкоди. Тобто, шкода має бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди.

65.Як вбачається з матеріалів справи, через внесення інформації про відкриті виконавчі провадження до Єдиного державного реєстру боржників позивачу було відновлено в наданні кредиту. Проте суд виходить з того, що процедура виконавчого провадження, розпочата на основі рішення податкового органу, хоч і була, але вона не повинна розцінюватись особою як гарантія відшкодування вартості майна, яке вона придбає. За такого розуміння, будь-яку річ, яку особа вирішить придбати, в мабутньому має бути відшкодовано державою, лише тому, що у правовідносинах особа-держава, остання допустила порушення. Така практика, де відшкодування державою шкоди є інструментом юридичного захисту будь-якого майнового цивільного права не може запроваджуватись.

66.Окрім того, виходячи з існуючих обставин цієї справи, суд вважає, що між шкодою (у вигляді збільшення вартості авто та його страхуванням) та діями відповідача, що визнані адміністративним судом протиправними, немає прямого зв`язку. Права позивача порушено в сфері податкових правовідносин і відновлено рішенням суду. Придбання особою будь-якого майна звісно може мати місце в її життєвих планах. З протилежного боку, позивач після того як дізнався про податковий борг і виконавчі провадження, продовжував реалізовувати бажання придбати авто. Свої дії позивач пояснює тим, що не повинен і не хоче залежати від дій податкового органу і чекати допоки ситуація вирішиться в судовому порядку. Суд погоджується з тим, що він може й не обмежувати себе у реалізації намірів щодо купівлі авто, незважаючи на те, що контролюючий орган неправомірно нарахував штрафні санкції, пеню. Проте особа також повинна брати до уваги, що існування податкового боргу може стати певною перешкодою у вчиненні певних дій. Виправлення такого порушення відбулось якраз через суд. Тому суд критично ставиться, що відповідач повинен відшкодовувати позивачу ще й шкоду під якою розуміється збільшення вартості речі.

67.Отже, стверджувана матеріальна шкода не стосується предмета спору (неправомірних дій відповідача).

68.Що стосується доводів про заподіяння відповідачем матеріальної шкоди у вигляді понесених позивачем витрат на листування з відповідачем, поїздки до податкового органу та Подільського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, витрати на виконавче провадження), суд також не вбачає підстав для визнання їх шкодою та наявності причинно-наслідкового зв`язку між стверджуваними діями відповідача та цією шкодою.

69.Відповідачем у справі є Головне управління Державної податкової служби в Одеській областіта Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

70.Сплачені мінімальні витрати виконавчого провадження є необхідністю у виконавчому провадженні. Якщо позивач вважає, що підстав для їх сплати не має чи такі підлягають поверненню як безпідставно сплачені, то це може бути предметом іншого спору до державного виконавця, не пов`язаного з відшкодуванням майнової шкоди.

71.Водночас позивач просить суд стягнути на його користь матеріальну шкоду до якої окрім уже зазначених витрат відносить також витрати на поїздки чи листування. При цьому позивач розраховує таку шкоду як матеріальні збитки (обгрунтований розрахунок ціни позову) та керується ст. 22, 1166, 1173 ЦК України.

72.З цього приводу суд зазначає наступне.

73.Під відшкодуванням збитків у повному обсязі слід розуміти відшкодування потерпілому всієї вартості усіх видів збитків, передбачених законом та договором. Тобто, повинні відшкодовуватися у повному розмірі як реальні збитки, так і упущена вигода, передбачені в ч. 2 ст. 22 ЦК України.

74.При цьому поняття збитків і шкоди не є тотожними. Остання може бути матеріальною і нематеріальною. А збитки є матеріальною шкодою, яка характеризується зовнішніми (фізичними) та внутрішніми (якісними) змінами майнової бази суб`єкта господарювання. Тому збитки в цивільних чи господарських відносинах це завжди вартісний (грошовий) вираз майнової шкоди, завданої протиправними діями (бездіяльністю) одного учасника таких відносин іншому.

75.Інакше кажучи, це дійсний і об`єктивний факт, що існує незалежно від правової оцінки і від того, підлягають чи не підлягають за законом збитки відшкодуванню.

76.Відшкодування шкоди регулюється главою 82 ЦК України. Згідно зі ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

77.Загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є наявність шкоди. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобов`язання.

78.Відтак позивачем не доведено збитки це (реальна шкода) чи матеріальна шкода в розумінні ст. 1166, 1173 ЦК України.

Щодо моральної шкоди.

79.За загальним правилом факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди й умовою цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з цим, з`ясуванню підлягають обставини щодо шкоди, протиправної поведінки та причинного зв`язку між ними, вини особи. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Проте відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

80.Відповідно до приписів статей 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

81.На відміну від загальних норм статей 1166, 1167 ЦК України, що вимагають встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статті 1173 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи.

82.За таких обставин необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

83.Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.

84.У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

85.Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

86.Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

87.У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.09.019 у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити:

по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акту;

по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі.

За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу.

88.Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішенні порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

89.Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

90.Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи ( ч. 2 ст. 23 ЦК України).

91.Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані, зокрема, Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

92.Слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам і завжди викликає у людини негативні емоції.

93.У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Отже, лише негативні емоції та незручності, що не досягли рівня страждання або приниження, не свідчать заподіяння моральної шкоди та, відповідно, не дають підстав для відшкодування.

94.Тобто, умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

95.Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача, констатованих у рішенні адміністративного суду, зазнав моральної шкоди. А саме внаслідок цього: зазнав змін у звичному життєвому устрої, що пов`язано з відсутністю можливості придбати автомобіль через наявність виконавчих проваджень; вимушеним оскарженням дій контролюючого органу до суду; зіпсована кредитна історія позивача, через наявність виконавчих проваджень.

96.Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 про часткове задоволення позовних вимог позивача свідчить про реалізацію ним передбаченого КАС України права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень і не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

97.При цьому сам факт витрати власного часу та зусиль позивача на оскарження рішення відповідача, не є достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди в розумінні статті 1173 ЦК України.

98.При цьому з обгрунтувань позивача про заподіяння йому протиправними діями відповідача моральних страждань, більше прослідковується його страждання пов`язані з затримкою в отриманні кредиту для купівлі авто. Тобто, моральні переживання він більше пов`язує з відсутністю транспортного засобу. Вимушене користування іншим транспортом, зокрема громадським, становить для нього моральну шкоду, надмірні незручності, порушує звичний спосіб пересування. Суд не вбачає зв`язку між протиправними діями відповідача і тим, що для нього становить моральну шкоду.

99.Таким чином, підстав для задоволення позову ОСОБА_1 судом не встановлено.

100.Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 19, 43, 49, 76-81, 89, 95, 223, 247, 258-259, 265, 268, 274, 279, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.11.2021.

Суддя Х.С. Ярема