КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Заставенко М.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2021 року у справі за товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У жовтні 2020 року ТОВ «Прайм Альянс» звернулося до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 23 липня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, за умовами якого банк надав позичальнику (відповідачу) грошові кошти у розмірі 39 573,67 грн на умовах платності, строковості та повернення.

Кредитор свої зобов`язання за вказаним договором виконав в повному обсязі,

В подальшому, 13 червня 2016 року між ПАТ »ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір факторингу № 29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 37 428,76 грн.

ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 01 березня 2019 року відповідачу було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості у розмірі 31 461,12 грн, відсотків у розмірі 5 967,64 грн, а всього: 37 428,76 грн.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 31 461,12 грн. та інфляційну складову боргу та 3% річних у розмірі 8 879,32 грн та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Прайм Альянс» заборгованість за кредитним договором № з урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних у розмірі 40 340,40 грн та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У апеляційні скарзі вказує, що суд не дослідив належним чином докази, на які посилається в рішенні. Зазначає, що не згодна з розрахунком суми боргу, наданим позивачем та визначеним судом. Стверджує, що висновок суду про направлення позичальнику вимоги щодо погашення заборгованості не відповідає матеріалам справи.

Також у апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявила клопотання про витребування доказів, а саме - копії кредитної справи за договором №.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, 10 лютого 2021 року під час розгляду справи у суді першої інстанції представник відповідача заявляв аналогічне клопотання. Протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2021 року вказане клопотання задоволено, зобов`язано позивача направити копію кредитної справи суду та відповідачу, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 81).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Прайм Альянс» вказує, що розмір заборгованості, що підлягає стягненню є доведеним, тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу вважає безпідставною та необґрунтованою, тому просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 40 340,40 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, 23 липня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено Кредитний договір № , відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 39 573,67 грн, строком до 23 липня 2019 року зі сплатою 0,01% річних

ПАТ »ОТП Банк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, надало Відповідачу кредит, що підтверджується заявою на видачу готівки № 2 на суму 37 211,92 грн від 23 липня 2014 року.

Відповідач належним чином не виконувала умови Кредитного договору, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, що станом на 13 червня 2016 року становила 37 428,76 грн та складається із заборгованості по кредиту у розмірі 31 461,12 грн та відсотків у розмірі 5 967,64 грн.

Також встановлено, що 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором.

В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК »Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір факторингу № 29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором.

Як видно із матеріалів справи, 01 березня 2019 року відповідачу було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості у розмірі 31 461,12 грн, відсотків у розмірі 5 967,64 грн, а всього: 37 428,76 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилами статей 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачка зазначені в позові обставини не спростувала, не надала доказів того, що сума заборгованості є меншою чи взагалі відсутня.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного дослідження судом доказів, наданих позивачем, оцінюються колегією суддів критично у зв`язку з їх безпідставністю.

Твердження апелянта щодо незгоди із обрахунком суми боргу також відхиляється колегією суддів, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження пояснень відповідача на спростування наданого позивачем розрахунку, власного розрахунку заборгованості відповідач суду також не надав.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права та розгляд справи за відсутності відповідача оцінюються колегією суддів критично, оскільки, як видно зі змісту оскаржуваного рішення, суд врахував подані сторонами заяви про відкладення розгляду справи, однак, відхилив їх як безпідставні та ухвалив розглядати справу за наявними у матеріалах доказами. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що сторони скористались правом подати свої письмові пояснення по суті спору, виклавши їх у відзиві на позовну заяву, відповіді на відзив та запереченнях на відповідь на відзив, які містяться у матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко