Провадження № 2/761/1904/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого:судді - Притули Н.Г.
при секретарі: Бондар О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2020 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла зазначена позовна заява, яка була розподілена судді Кондратенко О.О..

На підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 16.09.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2020 року, справа надійшла в провадження судді Притули Н.Г.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача за порушення ним грошового зобов`язання 103 370,28 грн.

Вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03.11.2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 44 720,00 грн. Так як відповідач ухилявся від сплати боргу, позивач звернувся до виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду.

Так позивач зазначає, що за період з грудня 2014 року по лютий 2020 року з відповідача має бути стягнуто інфляційні в сумі 96 326,88 грн. (індекс інфляції за вказаний період становить 215,4%) та три проценти річних в сумі 7 043,4 грн. (за 63 місяці).

20.04.2021 року до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог. Однак оскільки вона була подана з пропущенням встановленого ЦПК України строку - до першого судового засідання, та справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, заява була повернута позивачу.

В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги не надходив.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03.11.2014 року (справа №2610/26733/2012) позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 44 720,00 грн.

Як зазначено в рішенні, воно набрало законної сили 18.04.2015 року.

18.09.2015 року на примусове виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішення виконується в примусовому порядку Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та відкрите виконавче провадження №48891520.

Предметом позову у цій справі є стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів належного виконання рішення суду. А тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні у зв`язку із невиконанням рішення суду, починаючи з 18.04.2015 року (день набрання рішенням законної сили) по 29.02.2020 року (згідно із заявленими вимогами), що становить відповідно 3% річних - 6 534, 64 грн. (1 779 днів), інфляційні в сумі 23 395,57 грн. (індекс інфляції за вказаний період становить 1.52315666).

Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.525,526, 599, 625, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 6 534 (шість тисяч п`ятсот тридцять чотири) гривни 64 копійки, інфляційну складову боргу в сумі 23 395 (двадцять три тисячі триста дев`яносто п`ять) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 299,27 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула