печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 91 236, 48 грн та судові витрати, понесені ним у справі.

В обґрунтування позову вказано, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 25 листопада 2018 року, станом на 26 лютого 2019 року складає 96 740, 99 грн, згідно з звітом № А2-740, складеним оцінювачем ОСОБА_2 . Проте відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 5 504, 51 грн, згідно із звітом № 25-D/55/6, складеним ФОП ОСОБА_3 . Позивач вказує, що висновки експертного автотоварознавчого дослідження від 30 травня 2019 року № 25-D/55/6, складений ФОП ОСОБА_3 , не є об`єктивним, та таким, що відповідає чинному законодавству, оскільки огляд транспортного засобу здійснювався аварійним комісаром ОСОБА_4 , а проведення розрахунку розміру матеріального збитку ФОП ОСОБА_5 , що є грубим порушенням. Крім того, позивачу не були надані документи, у тому числі і висновок ФОП ОСОБА_3 , про наявність яких стало відомо з листа Нацкомфінпослуг. Відповідач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 5 504, 51 грн без досягнення згоди про розмірі виплати, не направив письмове повідомлення про прийняте рішення за наслідками розгляду заяви про виплату страхового відшкодування на адресу позивача.

У своєму відзиві стороною відповідача позов не визнано, заперечуючи проти нього, вказано, що у додатках до звіту дослідження, проведеного оцінювачем ОСОБА_2 , відсутні будь-які договори власника транспортного засобу із оцінювачем на проведення оцінки майна, тому проведення такої оцінки суперечить положенням статті 10, 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Оцінювачем не надано до дослідження посилання на актуальні джерела вартості аналогічного транспортного засобу, на підставі яких можна встановити ринкову ціну транспортного засобу. Звіт, на який посилається позивач, не може бути належним та допустимим доказом у розумінні п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12 червня 2009 року. Наданий експертний висновок не містить актуальних цін на момент дорожньо-транспортної пригоди, так як оцінювачем враховано ціни від 26 лютого 2018 року, що є недопустимим порушенням. У висновку взагалі не вказано джерела, з яких оцінювач врахував ціни на деталі, що підлягають заміні, жодної довідкової літератури також не вказано. Позивач обрахував суму страхового відшкодування на підставі звіту № А2-740, проте дослідження проведено з порушеннями вимог чинного законодавства України.

У відповіді позивача на відзив відповідача зазначено, що висновок судового експерта Гора І. В. № 83 від 19 квітня 2019 року, на який посилався відповідач у відзиві, не відповідає вимогам чинного законодавства, у тому числі Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/3. Дослідження проводилося після п`яти місяців після дорожньо-транспортної пригоди на підставі документів, наданих відповідачем: повідомлення потерпілого ОСОБА_1 , фото пошкоджених транспортних засобів, фото з місця та схеми місця події. Експерт Гора І. В. на місце дорожньо-транспортної пригоди не виїжджав, не було зафіксовано жодних слідів дорожньо-транспортної пригоди, не проведено жодних замірів, більшість фото автомобіля позивача зроблено у гаражному приміщенні особою, яка не має кваліфікаційного свідоцтва оцінювача. Висновок № 83 не дає однозначної відповіді щодо можливості утворення пошкоджень автомобіля позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 25 листопада 2018 року. У відзиві відповідач повідомляє, що розрахунок страхового відшкодування ОСОБА_1 було проведено з врахуванням висновку експерта Гори І. В. № 83 від 19 квітня 2019 року, але на запит Нацкомфінпослуг відповідач повідомляв, що здійснив виплату на підставі висновку № 25-D/55/6. До відзиву не додано ані страхового акту, ані розрахунку суми страхового відшкодування, ані доказів надіслання ОСОБА_1 листа із роз`ясненням щодо виплати страхового відшкодування. ФОП ОСОБА_7 провів оцінку на підставі укладеного з позивачем договору, надання якого не є обов`язковим, для дійсності висновку.

Стороною відповідача у поясненнях у справі зазначено, що експертом Горою І. В. було надано пояснення щодо складеного ним висновку № 83 від 19 квітня 2019 року автотехнічної експертизи, з виразами на фото таблиці, щодо дослідження ним матеріалів справи про пошкодження ВАЗ 217030 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та ВАЗ 2106 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), механізму пошкоджень транспортними засобами, та можливості утворення наявних пошкоджень на зазначених транспортних засобах під час дорожньо-транспортної пригоди 25 листопада 2018 року. Комплекс механічних пошкоджень, наявність яких зафіксована, згідно з даними 25 листопада 2018 року у АДРЕСА_1 , на транспортних засобах ВАЗ 217030 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та ВАЗ 2106 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), не могли утворитися внаслідок описаного механізму пригоди їх водіями, так як не співпадають по висоті, розташуванню, локалізації. На підставі вищезазначеного висновку автотехнічної експертизи ТДВ СК «Альфа-Гарант» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 5 504, 51 грн тільки за ті пошкодження автомобіля ВАЗ 217030 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), які могли утворитися у результаті дорожньо-транспортної пригоди від 25 листопада 2018 року, а саме за ймовірні пошкодження передніх лівих дверей. За результатами судової автотехнічної експертизи складено висновок експерта № СЕ-19-20/32923-ІТ від 16 червня 2021 року, відповідно до якого встановлено, що у межах даного висновку, що пошкодження передньої лівої частини автомобіля «ВАЗ 217030» та задньої частини цього ж автомобіля, н е могли бути отримані під час контактування за автомобілем «ВАЗ 2106», а саме з передньою лівою частиною кузова автомобіля «ВАЗ 2106». Отже два експертні висновки, проведені для з`ясування одних і тих же обставин, доводять, що не всі пошкодження, заявлені позивачем було отримано його автомобілем у дорожньо-транспортній пригоді 25 листопада 2018 року.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

04 вересня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

10 вересня 2019 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку з викликом сторін /а. с. 72-73/.

09 жовтня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов /а. с. 83-110/.

18 жовтня 2019 року до суду надійшла відповідь сторони позивача на відзив відповідача /а. с. 111-132/.

22 жовтня 2019 року у судовому засіданні представником позивача подано суду докази на підтвердження витрат позивача на правову допомогу, які ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання, долучено до матеріалів справи /а. с. 138-141, 142/.

26 грудня 2019 року представником відповідача подано клопотання про виклик експерта Гори І. В. , для роз`яснення свого висновку у судовому засіданні, та свідка ОСОБА_8 , для допиту про обставини дорожньо-транспортної пригоди /а. с. 147-148/.

04 лютого 2020 року суд ухвалою, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання, вирішено викликати у судове засідання експерта Гору І. В., для надання роз`яснень щодо висновку, відмовлено у виклику свідка /а. с. 147-148, 151/.

16 червня 2020 року експерт Гора І. В. з`явився у судове засідання, у якому надав роз`яснення щодо складеного ним висновку № 83 експертного дослідження обставин та механізму пригоди за участі автомобілів «ВАЗ 2106» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та ВАЗ 217030 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) /а. с. 91-101/.

18 червня 2020 року засобами поштового зв`язку до суду надійшло клопотання про призначення судової експертизи /а. с. 181-190/.

24 вересня 2020 року ухвалою суду призначено у справі судову авто технічну експертизу за матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у справі зупинено /а. с. 201-202/.

29 червня 2021 року до суду надійшов висновок експерта від 16 червня 2021 року № СЕ-19-20/32923-ІТ за результатами інженерно-транспортної експертизи, проведеної за матеріалами цивільної справи, на виконання ухвали суду від 24 вересня 2020 року /а. с. 207-213/.

02 липня 2021 року ухвалою суду у справі поновлено провадження /а. с. 215-216/.

23 вересня 2021 року стороною відповідача подано до суду пояснення у справі.

Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання сторони не з`явилися: представником позивача направлено на електронну поштову скриньку суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, від відповідача представник не з`явився.

Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення сторін, роз`яснення та відповіді судового експерта, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

25 листопада 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ-2106» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_8 , та транспортного засобу «ВАЗ-217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням його власника - ОСОБА_1

29 листопада 2018 року ОСОБА_8 було подано ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомлення особи, відповідальність якої застраховано, про дорожньо-транспортну пригоду від 25 листопада 2018 року.

Керуючись п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Товариством було направлено лист за вих. № 12/3394 від 30 листопада 2018 року до ГУ НП в Житомирській області з проханням направити на адресу Товариства адміністративні матеріали відносно вищезазначеної ДТП щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

13 грудня 2018 року до Товариства звернувся ОСОБА_1 та надав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого, додавши до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду копію полісу страхування, копії паспорту та ідентифікаційного коду, копію посвідчення водія та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, фото з місця ДТП, опис вкладення до цінного листа.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 13 грудня 2018 року співробітниками Товариства було проведено огляд транспортного засобу «ВАЗ-217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), про що було складено акт огляду колісного транспортного засобу.

01 лютого 2019 року ОСОБА_1 подав Товариству заяву на виплату страхового відшкодування з зазначенням банківських реквізитів рахунку, для перерахунку страхового відшкодування.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року у справі № 760/32145/18 (провадження № 3-554/19) ОСОБА_8 визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 25 листопада 2018 року, у с. Високе по вул. Перемоги, буд. 79, Житомирської області, за участі транспортних засобів ВАЗ 217030 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), під керуванням ОСОБА_1 , та ВАЗ 2106 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), за кермом якого був ОСОБА_8 /а. с. 14-15/.

11 лютого 2019 року Товариством отримано електронне повідомлення № 6 щодо проведення огляду пошкодженого «ВАЗ-217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

26 лютого 2019 року ФОП ОСОБА_7 та оцінювачем ОСОБА_2 проведено дослідження, метою якого було визначення ринкової вартості на момент дорожньо-транспортної пригоди, визначення вартості відновлювального ремонту, визначення коефіцієнту фізичного зносу складників, визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників та визначення вартості матеріального збитку без урахування величини втрати товарної вартості, завданого власнику автомобіля «ВАЗ-217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ). Згідно з висновком, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ «ВАЗ-217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) складає 96 740, 99 грн, у тому числі ПДВ 20 % за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт /а. с. 21-81/.

03 березня 2019 року Товариством отримано звіт № А2-740 від 26 лютого 2019 року виконаний ФОП ОСОБА_7

02 квітня 2019 року Товариством направлено лист за вих. № 12/1024 до ГУ НП в Житомирській області з проханням надати запитувану інформацію.

24 квітня 2019 року Товариство отримало висновок судового експерта Гора І. В. за № 83 від 19 квітня 2019 року, на вирішення дослідження якого було поставлено питання про те, чи могли утворитися пошкодження, зафіксовані 25 листопада 2018 року у АДРЕСА_1 , на транспортних засобами «ВАЗ-217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) і «ВАЗ-2106» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), внаслідок описаного механізму пригоди їх водіями, згідно з яким: пошкодження на вказаних автомобілях не могли виникнути у результаті їх взаємного контакту, так як не співпадають по висоті, розташуванню, локалізації. Однак теоретично не виключено, що потертості лакофарбового покриття на лівій передній дверці автомобіля «ВАЗ-217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), у центральній її частині, може відповідати пошкодженням клика заднього бамперу автомобіля «ВАЗ-2106» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ). Враховуючи вищевикладене, можливо зробити висновок, що комплекс механічних пошкоджень, наявність яких зафіксована, згідно даних, 25 листопада 2018 року у АДРЕСА_1 , на транспортних засобах «ВАЗ-217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) і «ВАЗ-2106» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), не могли утворитись внаслідок описаного механізму пригоди їх водіями, так як не співпадають по висоті, розташуванню, локалізації /а. с. 91-99/.

30 травня 2019 року Товариством, згідно ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», складено та затверджено розрахунок страхового відшкодування і страховий акт, виплачено страхове відшкодування у розмірі 5 020, 77 грн позивачу ОСОБА_1 , на вказаний ним рахунок.

На поставлені судом в ухвалі про призначення експертизи від 24 вересня 2020 року питання судовим експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Проценко В. Д. складено висновок, що (питання 1. Чи наявні на автомобілях «ВАЗ 2106» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та «ВАЗ 217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) сліди взаємного їх контакту у результаті вказаної ними дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 листопада 2018 року, за обставин викладених у матеріалах справи?) ліва бокова частина переднього бамперу та переднього лівого крила автомобіля «ВАЗ 217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) деформована та зміщена з конструктивного місця кріплення ззаду наперед та зліва направо, дані пошкодження характерні для контакту, деформуюча сила від якого була направлена зліва направо та спереду назад. Одночасно встановити напрямок деформуючого зусилля та чим були залишені вказані пошкодження, пошкодження (задня частина кришки багажника автомобіля «ВАЗ 217030» зім`ята та зміщена спереду назад) задньої частини кузова автомобіля, напрямок деформуючого зусилля та чим були залишені пошкодження переднього бамперу та переднього лівого крила (деформовано і зміщено спереду назад) не вбачається можливим без експертного дослідження пошкоджень автомобіля «ВАЗ 217030» /а. с. 207-213/.

На друге питання експертизи (чи могли утворитись пошкодження на лівій передній частині автомобіля «ВАЗ 217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), від контактування з автомобілем «ВАЗ 2106» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) у результаті вказаної ними дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 листопада 2018 pоку, якщо ні, то внаслідок контактування з яким об`єктом вони могли утворитись, за обставин викладених в матеріалах справи?) судовим експертом надано відповідь, що однозначно встановити напрямок деформуючого зусилля та чим були залишені вказані пошкодження транспортних засобів, у межах даного висновку не вбачається можливим, можна стверджувати, що пошкодження передньої лівої частини автомобіля «ВАЗ 217030» та задньої частини цього ж автомобіля не могли бути отримані одночасно під час контактування з автомобілем «ВАЗ 2106», а саме з передньою лівою частиною кузова автомобіля «ВАЗ 2106».

На питання 3 ухвали про призначення експертизи (чи могли утворитись пошкодження зафіксовані 25 листопада 2018 року в с. Високе по вул. Перемоги, буд. 79, Житомирської області Черняхівського на транспортних засобах «ВАЗ 217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та «ВАЗ 2106» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) внаслідок описаного механізму пригоди?) судовим експертом надано відповідь, що також однозначно встановити напрямок деформуючого зусилля та чим були залишені вказані пошкодження транспортних засобів, у межах даного висновку не вбачається можливим з причин наведених у дослідницькій частині цього висновку. Можна стверджувати, що пошкодження передньої лівої частини автомобіля «ВАЗ 217030» та задньої частини цього ж автомобіля не могли бути отримані одночасно під час контактування з автомобілем «ВАЗ 2106», а саме з передньою лівою частиною кузова автомобіля «ВАЗ 2106».

Відповідь на четверте питання (чи технічно спроможні пояснення водіїв автомобілів «ВАЗ 217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та «ВАЗ 2106» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) щодо механізму виникнення пригоди?) судовий експерт надати не мав можливості, оскільки транспортні засоби не були йому надані для дослідження.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Відповідно до вимог ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальник або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Розмір завданої шкоди та страхового відшкодування розраховується відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Нормами статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що н. суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих з наслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Висновок звіту від 26 лютого 2019 року складений ФОП ОСОБА_7 та оцінювачем ОСОБА_2 за результатами дослідження, метою якого було визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ «ВАЗ-217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), предметом цього дослідження не були питання, які поставлено судом 24 вересня 2020 року перед судовим експертом.

Так позивачем не надано доказів, що всі пошкодження, які були наявні на транспортному засобі «ВАЗ-217030» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), були отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 25 листопада 2018 року за участі автомобіля «ВАЗ-2106» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), і тому відповідач повинен був виплатити суму у розмірі 96 740, 99 грн, не підтверджується це і висновком № СЕ-19-20/32923-ІТ від 16 червня 2021 року судового експерта Проценка В. Д., який складено на виконання ухвали суду про призначення судової експертизи.

Отже відсутні підстави стверджувати, що страхова сума, виплачена відповідачем позивачу, у розмірі 5 504, 51 грн, є недостатнім страховим відшкодуванням майнової шкоди, завданої транспортному засобу позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 25 листопада 2018 року.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов необґрунтований і тому не підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами пункту 2 частини другої статті 141 ЦК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Як вбачається, ухвалою суду від 24 вересня 2020 року про проведення експертизи у справі, обов`язок сплати покладено на заявника клопотання - відповідача, за довідкою про витрати на проведення експертизи від 16 червня 2021 року № СЕ-19-20/32923-ІТ вартість проведення експертизи у розмірі 1 716, 20 грн надсилаються до державного бюджету /а. с. 206/.

Разом з тим, доказів внесення оплати відповідачем не надано суду, тому у стягненні з позивача такої суми суд відмовляє.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-22, 1166, 1187 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 5, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

ст.ст. 1-16 Закону України «Про страхування»,

ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування залишити без задоволення.

Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування суми у розмірі 1 716, 20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя І. В. Литвинова