справа № 489/6066/21 провадження №2/489/2587/21
РІШЕННЯ

Іменем України

04 листопада 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі ПрАТ «СК «Євроінс Україна») та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,

встановив:

09.09.2021 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути на свою користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 46450,00 грн. та з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн., а також з відповідачів пропорційно задоволеним вимогам 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.05.2020 на перехресті вулиць Театральна та Миколаївська в м. Миколаєві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ssang Yong Kyron M200 XDI, державний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився чоловік позивача ОСОБА_3 , та автомобіля ФІАТ 500, державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , яка допустила зіткнення з автомобілем, що належить позивачу. В результаті вказаної ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.06.2021 ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП України.

Цивільна-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 26.05.2020 позивач звернулася до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, проте на час подачі позову таке не було їй виплачено. При цьому, у липні 2021 року вона за власні кошти на СТО Авто Смайл «ФОП ОСОБА_4 » відремонтувала свій автомобіль Ssang Yong Kyron M200 XDI, державний номер НОМЕР_1 за 45 450,00 грн., які і просить стягнути з страхової компанії.

Також, посилаючись на завдання їй з боку водія як винуватця ДТП моральної шкоди, яка виразилась в стресі, психічному зриві, що потягло лікування на 5000,00 грн., постійних пошуках автозапчастин для ремонту, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Крім того, позивач просить пропорційно стягнути з відповідачів 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

26.10.2021 страховою компанією направлено відзив на позов, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. Зазначила, що 15.09.2021 відповідачем було виплачено позивачу 28 918,97 грн. страхового відшкодування за її заявою. Порядок проведення огляду пошкодженого автомобілю позивача проведено ПрАТ «СК «ЄВРОІНС Україна» згідно вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак відсутні підстави для стягнення з неї додаткових сум. При цьому, страховіть компанія просить врахувати, що ремонт автомобілю позивача здійснено «ФОП ОСОБА_4 », який не є платником податку на додану вартість, а тому сума не підтвердженого податку на додану вартість не підлягає відшкодуванню.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подачу відзиву не скористалася.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано у страхової компанії копії документів страхової справи за страховим полісом №АР1859201

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали страхової справи № 38273, і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.05.2020 на перехресті вулиць Театральна та Миколаївська в м. Миколаєві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ssang Yong Kyron M200 XDI, державний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився чоловік позивача ОСОБА_3 , та автомобіля ФІАТ 500, державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті вказаної ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.06.2021 ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП України.

Цивільна-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 26.05.2020 позивач звернулася до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, проте на час подачі позову таке не було їй виплачено. При цьому, у липні 2021 року вона за власні кошти на СТО Авто Смайл «ФОП ОСОБА_4 » відремонтувала свій автомобіль Ssang Yong Kyron M200 XDI, державний номер НОМЕР_1 , за 45 450,00 грн., які і просить стягнути з страхової компанії.

Цивільна-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/1859201, відповідно до якого ліміт відповідальності на одного потерпілого за заподіяння шкоди майну становить 130 000 грн., розмір франшизи 0 грн. (а.с.36).

26.05.2020 позивач звернулася до страхової компанії з повідомленням про ДТП, в якій надала згоду на визначення Страховиком розміру матеріального збитку із використанням ліцензійного програмного забезпечення «Audatex» з врахуванням умов статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В повідомленні сторонами погоджено в цій заяві, що сума страхового відшкодування відповідно до вимог статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» буде узгоджена із потерпілою особою (а.с.40 зворот). При цьому, в заяві про виплату страхового відшкодування від 26.05.2021 ОСОБА_1 зазначила, що не погоджується з визначеним страховою компанією сумою страхового відшкодування (а.с. 60 зворот).

На час подачі позову страхове відшкодування не було виплачено позивачу, проте згідно платіжного доручення № 11414 від 15.09.2021 страхова компанія перерахувала позивачу 28 918,97 грн. у розмірі, визначеному у розрахунку страхової компанії від 10.09.2021 та у страховому акті № 38273/21 (а.с.61-63). Перерахування такої суми позивач не заперечує.

При цьому, у липні 2021 року позивач за власні кошти на СТО Авто Смайл «ФОП ОСОБА_4 » відремонтувала свій автомобіль Ssang Yong Kyron M200 XDI, державний номер НОМЕР_3 за 45 450,00 грн., які і просить стягнути з страхової компанії.

Відповідно до наданих позивачем документів, судом встановлено, що, ОСОБА_1 було відремонтовано транспортний засіб Ssang Yong Kyron M200 XDI, державний номер НОМЕР_1 , та вартість відновлювального ремонту склала суму в розмірі 46 450,00 грн., яка була повністю сплачена позивачем 18.08.2021 (а.с.11).

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати завдані забезпеченим автомобілем збитки.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, зокрема що дії страховика не повинні суперечити меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності

Згідно з частини другої статі 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Крім того, статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 14 постанови № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд при визначені, суми заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди виходить із суми фактично проведеного позивачем ремонту автомобіля, не виходить за ліміт відповідальності страхової компанії згідно полісу АР/1859201, а посилання страховика щодо відсутності підстав для стягнення всього розміру відновлювального ремонту на підставі наданих позивачем документів, суд вважає не прийнятним, зважаючи на гарантоване законом право потерпілого на відшкодування реальних збитків.

Окремо варто відзначити, що посилання сторони відповідача на правомірність визначення суми страхового відшкодування за допомогою програми «Audatex» та визначення вірної вартості матеріального збитку за допомогою вказаної програми, судом до уваги не приймаються, оскільки, ці твердження не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092.

Позивач, в свою чергу, надала належні та допустимі докази на підтвердження зазначеного нею розміру збитків, що є більшим, ніж визначено і відшкодовано страховою компанією.

Отже, враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, зокрема, що позивачем фактично відновлено транспортний засіб Ssang Yong Kyron M200 XDI, державний номер НОМЕР_1 , на що було витрачено 46 450,00 грн., та вказана сума не перевищує ліміт відповідальності страховика за полісом АР/1859201, яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду у розмірі 130 000 грн., суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з страхової компанії матеріальної шкоди у вигляді різниці між сумою сплачених позивачем витрат на ремонт автомобіля та сумою, виплаченого страховою компанією ОСОБА_1 страхового відшкодування, що загалом становить 17 531,03 грн. (46450,00 28918,97).

При цьому, суд не бере до уваги доводи ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про те, що сума у розмірі 46450,00 грн. не підлягає відшкодуванню позивачу, тому що роботи з відновлювального ремонту виконував «ФОП ОСОБА_4 », який не є платником податку на додану вартість, а сума не підтвердженого податку на додану вартість не підлягає відшкодуванню, оскільки наданий позивачем акт надання послуг на суму 46 450,00 грн. та приведений в ньому розрахунок взагалі не включає податку на додану вартість, при тому, що самою ОСОБА_1 до позову подано докази, що ФОП ОСОБА_4 є платником єдиного податку без реєстрації ПДВ (а.с.11,15).

Суд погоджується з доводами страхової компанії про те, що якщо для відновлення пошкодженого після ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені на нові, страховик відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників пошкодженого ТЗ. Проте, враховуючи, що ціни на деталі, що підлягали заміні при відновленні пошкодженого автомобіля, зазначені в акті виконаних робіт № РА-0000006 нижчі, ніж ті, що зазначені страховою компанією у ремонтній калькуляції № 13806 від 10.09.2021, при тому, що у ремонтній калькуляції не враховано окремі види робіт, що були виконані ФОП ОСОБА_4 та відповідають характеру пошкоджень автомобіля позивача, завданих у ДТП, у суду відсутні підстави вважати, що заміна таких деталей при відновленні автомобіля позивача виконана без врахування коефіцієнта фізичного зносу (а.с.11, 57-59).

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 розміру моральної шкоди, то суд дійшов такого.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не дивлячись на відсутність відзиву та заперечень з боку ОСОБА_2 , враховуючи, що позивачу завдано моральної шкоди, яка виявляється в душевних стражданнях, переживаннях, розмір компенсації моральної шкоди, яку слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача, виходячи із глибини та тривалості душевних страждань, вимог розумності та справедливості, суд визначає її в сумі 2000,00 грн. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про пропорційне стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої - п`ятої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Оскільки вказані витрати підтверджені належними доказами (а.с.19-20), а позовні вимоги задоволені частково, суд приходить до висновку про часткове стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 2760 грн., зокрема: 1131,00 грн. з страхової компанії (3000 х 37,7%), оскільки позов задоволено на 37,7% (17 531,03 х 100 / 46450) та 120 грн. з відповідача ОСОБА_2 (3000 х 4%), бо позов до неї задоволено на 4% (2000 х 100% / 50 000), тобто пропорційно до розміру задоволених до кожного з них вимог.

Крім того, згідно статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідачів на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір пропорційно до розміру задоволених до кожного з них вимог, а саме 855,79 грн. з страхової компанії (37,7%) та 90,80 грн. з відповідача ОСОБА_2 (4%).

Враховуючи викладене, з ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 1986,79 грн., а з ОСОБА_2 - у сумі 210,80 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 17 531,03 грн. (сімнадцять тисяч п`ятсот тридцять одну гривню 03 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу та судовий збір в сумі 1986,79 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят шість гривень 79 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу та судовий збір в сумі 210,80 грн. (двісті десять гривень 80 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», , юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102.

Повний текст рішення складено 04.11.2021.

Суддя І.В.Коваленко