Справа № 944/4240/21
Провадження №2/944/1277/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Вербенець Т.Р.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить провести поділ майна, що є спільною сумсною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , визнавши за нею та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовує тим, що з 21 квітня 2001 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Яворівського роайоного суду Львівської області 24 червня 2019 року. За час перебування у шлюбі вони на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2001 року придбали у власність нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки квартира продбана за час шлюбу, дана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому підлягає поділу.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 12 серпня 2021 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не прибула. Її представник адвокат Швець І.Я. в судовму засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав, просив позов задовольнити, з підстав наведених в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 , визнав, зазначив, що квартиру вони придбали після укладення шлюбу.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповіадча, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстровному шлюбу, який був зареєстрований 21 квітня 2001 року у Новояворівській міській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 46.

Також судом встановлено, що шлюб між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 24 червня 2019 року було розірвано, що підтверджується копією рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 червнч 2019 року у справі № 460/943/19, яке набрало законної сили 25 липня 2019 року.

Згідно з свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 , виданим Яворівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального міністерства юстиції (м.Львів) 16 січня 2020 року, ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_3 .

Крім цього, судом встановлено, що 16 травня 2001 року між ОСОБА_5 , яка діяла в своїх інтенресах та інтересах неповнолінього сина ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було укладено договорі купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 . Віповідно до умов даного договору ОСОБА_5 та ОСОБА_7 здійснили відчуження квартири шляхом продажу ОСОБА_2 .

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1, 2 ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно із ст. 163 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу, здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статтею 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 набута ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за час шлюбу, належать їм на праві спільної сумісної власності, а відтак підлягає поділу на рівні частки.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ОСОБА_3 сплатила судовий збір в розмірі 3065, 00 гривень, що підтверджується квитанцією №13 від 06 серпня 2021 року.

Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнала, тому відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Зважаючи на наведене з ОСОБА_2 слід стягнути 1532, 50 гривень на користь ОСОБА_8 , що становить 50 відсотків сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 137, 139, 141, 258, 259, 263- 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1532 (одна тисяча п`ятсот тридцять дві) гривні 50 копійок.

Повернути ОСОБА_3 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 1532 (одна тисяча п`ятсот тридцять дві) гривні 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2021 року.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Б. Поворозник