233 Справа № 233/3905/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року місто Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Левчук О.О.,

при секретарі Рамазанової В.Х.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка за правилами загального провадження цивільну справу №233/3905/21 за позовом

позивач: ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

до

відповідач: Костянтинівської міської ради, юридична адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Олекси Тихого, 260

про надання додаткового строку для прийняття спадщини, -

Обставини справи:

26.08.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Костянтинівської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщинипісля смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтуванні позовних вимог позивачка зазначила, що ОСОБА_2 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2 була її двоюрідною сестрою, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті відкрилася спадщина. 28 липня 2021 року позивачка звернулася до Костянтинівської держаної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, та отримала відповідь нотаріуса, що строк для прийняття спадщини пропущений та порекомендувала звернутись до суду з відповідним позовом. Вважає, що строк вона пропустила з поважних причин, оскільки на території України був запроваджений карантин та вона перебувала вдома, оскільки дуже боялась захворіти на COVID-19. Крім того, зазначає, що у жовтні 2020 року була травмована та дуже довго знаходилась на лікарняному. У зв`язку з зазначеними обставинами ним був пропущений 6-ти місячний строк для прийняття спадщини, який сплив 27.01.2021 року. Після послаблення карантину вона 28.07.2021 року звернулась до Костянтинівської держаної нотаріальної контори. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена квартира належала ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08.02.2016 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказала, що є єдиним спадкоємцем.

18 жовтня 2021 року від представника відповідача Костянтинівської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що позивачка зазначила, що пропустила строк у 6 місяців у зв`язку юридичною необізнаністю про процедуру успадкування, але ці обставини не є поважними причинами пропуску строку. Також відповідач зазначає, що предметом доказування у даній справі є встановлення наявності чи відсутності поважних причин пропуску строку на подання заяви нотаріуса про прийняття спадщини, при цьому поважними є причини, пов`язанні з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення цих дій. Однак, вказані у позовній заяві причини пропуску строку звернення позивачки до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не пов`язанні з об`єктивними, непереборними та істотним труднощами, а тому не можуть бути поважними. Таким чином в задоволенні позову представник відповідача просить відмовити.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.08.2021 провадження по цивільній справі відкрито та призначено попередній судовий розгляд по справі у судовому засіданні на 27.09.2021 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2021 зазначену цивільну справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.10.2021 року.

Від позивачки надійшла заява, в якій вона просить справу слухати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надав суду відзив, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити через відсутність поважних причин для звернення до суду.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис N 752 (а. с. 7).

Відповідно до відповіді від 28.07.2021 року вих. N 1643/01-16, виданої Костянтинівською державною нотаріальною конторою зазначено, що оскільки ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в нотаріальну контору у встановлений законом строк не подавала та не надала документи, що підтверджують факт прийняття спадщини, вона вважається такою, що не прийняла спадщину. Рекомендовано звернутись до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в порядку ч. 3 ст. 1272 ЦК України. (а. с. 17).

За приписами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду у порядку позовного провадження.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 ніяких заповітів за своє життя не залишала, тому у разі відсутності заповіту право на спадкування одержують спадкоємці за законом, згідно вимог ст. ст. 1216, 1218, 1220, ч. 2 ст. 1223 ЦК України.

Згідно із ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Разом з тим, позивачка наведених вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 N 7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.10.2019 р. N 61-49121св.

Проте, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо.

Як зазначає позивачка та встановлено судом, позивачці було відомо про смерть її двоюрідної сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У своїй позовній заяві позивачка зазначила, що пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини у зв`язку з введенням постановою Кабінету Міністрів України N 21 від 11.03.2020 року "Про запобігання поширенню на території України короно вірусу COVID-19" карантинних заходів. На підтвердження поважності пропуску строку на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачка надала до суду медичне заключення Комунального некомерційного підприємства "Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» з якого вбачається, що позивачка ОСОБА_1 з 20.10.2020 перебувала на лікуванні з приводу закритого перелому діофізу V плюсневої кістки лівої стопи. Від гіпсової пов`язки позивачка відмовилась (а. с. 19). Інших доказів перебування на лікарняному суду не надано.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причину пропуску строку. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язанні з об`єктивними, непереборними. Істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнанні поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як тимчасова непрацездатність. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі 334/670/19 від 20.01.2021 року. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачкою не доведено того, що перебуваючи на лікарняному, вона була не мобільна та не мала змоги та можливості пересування. До того ж, знаходячись на лікарняному чи у відрядженні, позивачка мала можливість надіслати заяву поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі N 173/1581/2015, від 17.10.2019 у справі N 362/2685/17.

Суд ставиться критично до доводів позивачки, які вона вважає поважними причинами для надання йому додаткового строку для прийняття спадщини, виходячи з наступного.

Так, порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 Порядку).

Пунктом 3.23 Глави 10 Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Згідно з пунктом 2.1. розділу IV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року N 3306/5, спадкова справа заводиться посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, визначених у статтях 1261, 1262, 1266 ЦК України, осіб, вказаних у заповіті, заінтересованих в охороні цього майна, або вимоги кредиторів.

Отже, позивачка не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування, а тому перебування позивача вдома у зв`язку з запровадженням карантину, не може вважатись поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду: від 04 березня 2020 року у справі N 640/8507/17 (провадження N 61-28865св18), від 04 червня 2020 року у справі N 601/1157/19 (провадження N 61-4901св20), від 02 квітня 2020 року у справі N 420/23/18 (провадження N 61-1883св19).

Таким чином, наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Інші докази суду не надані.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що ті обставини, на які посилається позивач у позові, як на поважні причини пропуску ним строку для подання заяви для прийняття спадщини, не є на думку суду поважними, у зв`язку з чим позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, тому з огляду на те, що у задоволенні позовних вимог було відмовлено, підстави для відшкодування витрат позивачці, понесені нею при зверненні до суду, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради про надання додаткового строку на прийняття спадщини - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті.

Суддя Костянтинівського

міськрайонного суду: О.О. Левчук