Справа № 372/3377/21
Провадження № 2-о-91/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Сокол О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа в якій просив встановити факт належності ОСОБА_1 про право власності на житло, виданого 27 жовтня 1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження (наказу) від 01 жовтня 1993 року №4697. В обґрунтування заяви зазначив, що відповідно свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_1 виданого Тернопільським міським відділом ЗАГР 28.06.1988 року, актовий запис №2042, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , у свідоцтві його прізвище ім`я та по батькові написано російською мовою « ОСОБА_1 ». У паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 11.11.2004 року Івано-Франківським МВ УМВС України в Івано-Франківській області прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено ОСОБА_1 . Так, 27.10.1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації видано свідоцтва про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_1 , власниками ј частки квартири зазначені: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Відповідно технічного паспорту вказаної квартири власниками ј частки зазначені: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , а ОСОБА_6 власником Ѕ частки. 03.10.2005 року ОСОБА_6 склала заповіт, що належала їй на праві власності Ѕ частки квартири та заповіла 4/6 частини ОСОБА_2 , 1/6 частина ОСОБА_3 , 1/6 частині ОСОБА_1 . Таким чином існує розбіжність у написанні прізвища заявника у свідоцтві про право власності на житло, що створює труднощі для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відчуження нерухомого майно. Неточності в написанні прізвища виникли у зв`язку з тим, що у свідоцтві про народження заявника прізвище написано російською мовою « ОСОБА_1 », а в паспорті « ОСОБА_1 », що унеможливлюють повну реалізацію прав заявника на розпорядження належним майном.

13 вересня 2021 року суддею винесено ухвалу про прийняття заяви, відкриття провадження та призначення справи до розгляду.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду заяви повідомлялись належним чином, пали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримали.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що заявник в справі, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Тернопільським міським відділом ЗАГР 28.06.1988 року, актовий запис №2042, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , тобто прізвище заявника вказано російською мовою « ОСОБА_1 ».

Відповідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 11.11.2004 року Івано-Франківським МВ УМВС України в Івано-Франківській області прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про право на власності на житло від 27.10.1993 року виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації вбачається, що власниками ј частки квартира за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Таким чином, внаслідок помилки з боку осіб відповідальних за видачу вказаних документів виникла невідповідність між документом, який посвідчує особу заявника та правовстановлюючим документом.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідне заявнику для вільного розпорядження своєю власністю.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Суд, вважає, що вимоги про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 жовтня 1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження (наказу) від 01 жовтня 1993 року №4697, як правовстановлюючого документу є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 Свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 жовтня 1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження (наказу) від 01 жовтня 1993 року №4697.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Проць