Справа № 385/385/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2021 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого-судді Ханас М.М.,

з участю секретаря судового засідання Хмельовської І.П.,

представника позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» - адвоката Олексюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Гайвороні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014-09.5-82602 від 16.04.2008 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Гайворонський районний суд Кіровоградської області від 29.07.2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014-09.5-82602 від 16.04.2008 року.

Заяву обґрунтовує тим, що заочним рішенням Гайворонський районний суд Кіровоградської області від 29.07.2021 року частково задоволено позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором № 014-09.5-82602 від 16.04.2008 року в сумі 83 366 гривень 97 копійок звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченого державним нотаріусом Гайворонської державної нотаріальної контори 16.04.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 645, квартиру АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві власності, шляхом продажу іпотечного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, у решті вимог позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 359 гривень 80 копійок судового збору, а саме: по 89 гривень 95 копійок з кожного.

Зазначає, що йому не було відомо про розгляд справи за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до нього, оскільки він жодного разу не отримував судові виклики до суду, так як за місцем реєстрації він фактично не проживає, що і стало причиною його неявки в судові засіданні, які призначалися судом, а також і неподання відзиву на позовну заяву. Вважає, що судом при ухваленні даного рішення не було враховано рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02.04.2009 року, яким стягнуто солідарно з відповідачів усю суму кредитної заборгованості за Кредитним договором від 16.04.2008 року в розмірі 83 366,97 грн., з огляду на це суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику. Вважає, що у позивача відсутні перешкоди для здійснення стягнення за рахунок іпотечного майна в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а відтак відсутні підстави для ухвалення дублюючого рішення, додаткового рішення чи уточнюючого рішення про стягнення за рахунок заставного майна. Вказує, що ні кредитним договором, ні договором про іпотеку не передбачено звернення стягнення за рахунок заставного майна. Проте позивач в порушення строків позовної давності, в порушення умов договору намагається заволодіти майном позичальника всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказує на пропуск позивачем позовної давності при зверненні до суду із даним позовом, який просить застосувати та відмовити у задоволенні позову.

Крім цього, просить поновити строк на звернення із заявою до суду, оскільки такий пропущений у зв`язку із тим, що у день проголошення рішення таке не було йому вручено, станом на день подання заяви до суду таке рішення ним не отримане. Окрім того, як на поважну причину пропуску такого строку, вказує на те, що у заочному рішенні має місце невірне роз`яснення щодо строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення (десять днів з дня отримання копії рішення замість вірного двадцяти), що тим самим позбавило його можливість вірно визначити граничний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення, тому просить визнати поважною причиною пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

24.09.2021 року від представника позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на адресу суду надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якому представник позивача просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29.07.2021 року у цивільній справі № 385/385/21.

В судовому засіданні представник позивача заперечила проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, не повідомили суд про причини своєї неявки.

Враховуючи те, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, суд постановив проводити розгляд справи за відсутності відповідачів, які належним чином були повідомлені про судовий розгляд заяви про перегляд заочного рішення у справі.

Статтею 284 ЦПК України визначено порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення, згідно якої заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Як вбачається, із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи та на проголошенні рішення суду від 29.07.2021 року, із заявою про перегляд заочного рішення звернувся до суду 31.08.2021 року.

Суд вважає необгрунтованим покликання відповідача на те, що копію рішення ним не отримано, з огляду на те, що у матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу ОСОБА_1 копії заочного рішення у справі 03.08.2021 року (а.с. 219). Між тим,

Між тим, суд вважає переконливими доводи заяви про перегляд заочного рішення про те, що причини пропуску строку звернення з даною заявою є поважними і зумовлені помилковим роз`ясненням судом першої інстанції порядку і строку подання заяви про перегляд заочного рішення.

З огляду на вищевикладене, ураховуючи незначний пропуск строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення, з метою забезпечення можливості доступу заявника до правосуддя, суд приходить до висновку, що відповідачу ОСОБА_1 слід поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 29.07.2021 року.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення по справі, а також матеріали справи за № 385/385/21, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Гайворонський районний суд Кіровоградської області від 29.07.2021 року частково задоволено позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором № 014-09.5-82602 від 16.04.2008 року в сумі 83 366 гривень 97 копійок звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченого державним нотаріусом Гайворонської державної нотаріальної контори 16.04.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 645, квартиру АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві власності, шляхом продажу іпотечного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, у решті вимог позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 359 гривень 80 копійок судового збору, а саме: по 89 гривень 95 копійок з кожного.

Відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Рішення суду від 29.07.2021 року постановлено у заочному порядку, за відсутності відповідачів, оскільки представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач ОСОБА_1 заперечення на позов не подав, а також у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували відсутність відповідача з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи № 385/385/21, відповідач ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи належним чином, останньому направлялись судові повістки за місцем його реєстрації та до суду повертались рекомендовані поштові повідомлення про вручення поштового відправлення, які підписані особисто ОСОБА_1 (а.с. 175, 190, 199). Крім того, судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про розгляд справи на офіційному сайті судової влади (а.с. 187, 196).

З урахуванням того, що у справі містяться докази про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, суд дійшов висновку, що відповідач на час розгляду справи належним чином був повідомлений про розгляд справи і суд на законних підставах постановив заочне рішення.

Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно з положеннями ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема, обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої статті 288 ЦПК України сполучника «і» дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення.

Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про дату, час і місце судового засідання належним чином, про що в матеріалах справи свідчать поштові рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресованих відповідачу, із відміткою про отримання кореспонденції.

Судом виклики здійснювались за адресою, яку позивач вказав у позові.

Що стосується твердження відповідача про те, що він не з`явився у судові засідання, з огляду на те, що за місцем реєстрації він фактично не проживає, а тому не міг отримувати повідомлення у справі, то такі не заслуговують на увагу. Суд при відкритті провадження у справі у відповідності до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України звертався до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачів і зокрема відповідача ОСОБА_1 та згідно інформації, отриманої від державного реєстратора, дійсною адресою місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 значиться АДРЕСА_2 (а.с. 45-47).

Крім того, зазначаючи у заяві про проживання за іншою адресою, ніж дійсне місце реєстрації, заявник ОСОБА_1 так і не зазначив дійсну адресу його місця фактичного проживання, вказавши у заяві про перегляд заочного рішення адресу його місця проживання АДРЕСА_2 .

Тому суд вважає, що у відповідності до ст. 128 ЦПК України, відповідач був повідомлений належним чином про судові засідання у цивільній справі.

У відповідності до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia) № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У даній справі суд виходить з того, що відповідачем не дотримано процесуальних вимог цивільного законодавства, які б дозволяли суду дійти висновку про необхідність скасування ухваленого заочного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать наявні у матеріалах справи судові повістки та поштові повідомлення, однак без поважних причин в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим у справі було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог на підставі аналізу доказів, які знаходились в матеріалах справи.

Зазначені відповідачем обставини не можуть бути підставою для скасування заочного рішення, при фактичній відсутності сукупності підстав, які зазначені у частині першій ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України.

З врахуванням того, що у справі містяться докази про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, суд приходить до висновку, що відповідач на час розгляду справи належним чином був повідомлений про розгляд справи і суд на законних підставах постановив заочне рішення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів, які поза розумним сумнівом спростовують обґрунтування позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, а тому заява про перегляд заочного рішення та його скасування є необґрунтованою і безпідставною, у зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 258-260, 287-289 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29.07.2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014-09.5-82602 від 16.04.2008 року відмовити.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 03.11.2021 року.

Суддя М. М. Ханас