02.11.2021
Справа № 642/6091/21
Провадження № 2-з/642/48/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді: Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря судових засідань Злобової Я.О.

розглянувши заяву про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

14.09.2021 року, через канцелярію до суду із заявою про забезпечення позову звернувся позивач в особі свого представника адвоката Шеліпової Ю.А., в якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 13.03.2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, та зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 365 від 13.03.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за Кредитним договором № Z06.00507.004047271 від 23.06.2018 року в сумі 109 518 грн. 04 коп. (сто дев`ять тисяч п`ятсот вісімнадцять гривень 04 копійки), та витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 1900 грн. 00 коп. (одна тисяча дев`ятсот гривень 00 копійок), що становить загальну суму 111 418 грн. 04 коп. (сто одинадцять тисяч чотириста вісімнадцять гривень 04 копійки), який на даний час перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича (ВП № 62244031), до набранням законної сили судовим рішенням по справі.

Заяву обґрунтовує тим, що примусове стягнення за даним виконавчим написом вже частково призвело до незаконного стягнення з позивача приватним виконавцем грошових коштів, що може істотно ускладнити поновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду. У зв`язку з чим, поновлення порушеного права позивача однозначно вимагатиме подання нових позовів, що призведе до надмірного витрачання коштів позивачем, окрім того розгляд нових можливих позовів займе значний час. Отже, повторно відбудеться заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому:

?що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

?з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України слід зазначити, що зі змісту наведеної законодавчої норми вбачається, що вжиття судом заходів забезпечення позову можливе, зокрема, у разі наявності загрози для реалізації особою своїх прав та інтересів або неможливості їх захисту (відновлення) у подальшому.

Відповідно до правових висновків викладених в постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 757/65718/17 від 24.10.2018 року, «…метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення … Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу…» (вказана позиція також дублюється і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 752/6255/18 від 21.11.2018 року).

Також, слід зауважити, що Європейський суд з прав людини (далі за тестом ЄСПЛ) у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» від 29.06.2006 року, зазначив, що засіб захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні по справі «Дорани проти Ірландії» від 31.07.2003 року ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику. Інструмент забезпечення позову насамперед призначений бути заходом проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Предметом позову з яким позивач звернувся до суду є законність та правомірність вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 365 від 13.03.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за Кредитним договором № Z06.00507.004047271 від 23.06.2018 року в сумі 109 518 грн. 04 коп. (сто дев`ять тисяч п`ятсот вісімнадцять гривень 04 копійки), та витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 1900 грн. 00 коп. (одна тисяча дев`ятсот гривень 00 копійок), що становить загальну суму 111 418 грн. 04 коп. (сто одинадцять тисяч чотириста вісімнадцять гривень 04 копійки).

Як вбачається зі змісту документів, які містяться в матеріалах справи, оскаржуваний виконавчий напис, на даний час перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича. При цьому, постановою приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.06.2020 року, в рамках виконавчого провадження № 62244031, було звернуто стягнення на доходи позивача. Згідно довідки Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» вих. № 756 від 07.09.2021 року, за період з 01.06.2020 року по 31.08.2021 року із заробітної плати позивача було утримано та перераховано на рахунок приватного виконавця 27 530 грн. 47 коп.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов зокрема забезпечуєтьс я шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Таким чином, задоволення вимоги позивача про зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса є підставою для припинення виконавцем вчинення будь-яких дій щодо його виконання.

Отже, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті, стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису слід зупинити.

Вид забезпечення пов`язаний з предметом позову, є адекватним позовним вимогам та спрямований на попередження порушень прав і охоронюваних законом інтересів позивача, й забезпечення виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги щодо зупинення стягнення за виконавчим написом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення позову судом не вбачається.

Враховуючи викладене та керуючись положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, ст. 43, 49, 149-152, 154 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 13.03.2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, та зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 365 від 13.03.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за Кредитним договором № Z06.00507.004047271 від 23.06.2018 року в сумі 109 518 грн. 04 коп. (сто дев`ять тисяч п`ятсот вісімнадцять гривень 04 копійки), та витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 1900 грн. 00 коп. (одна тисяча дев`ятсот гривень 00 копійок), що становить загальну суму 111 418 грн. 04 коп. (сто одинадцять тисяч чотириста вісімнадцять гривень 04 копійки), який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича (ВП № 62244031), до набранням законної сили судовим рішенням по справі.

Копії ухвали направити сторонам по справі для відома.

Допустити негайне виконання вжитих заходів забезпечення позову.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя В.Г. Пашнєв