Справа № 438/1235/21
Провадження № 2/438/345/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 жовтня 2021 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Слиша А.Т.,

за участю секретаря судового засідання Наминанік О.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бориславського міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2018 р.н. в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення донькою повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2015 року перебувала в шлюбі з відповідачем. У них народилася донька ОСОБА_3 , 2018 р.н. Сторони не проживають разом з грудня 2019 року, припинили шлюбні відносини офіційно 06.04.2020. Відповідач мало цікавиться дитиною, не проводить з нею час (за винятком разу на місяць). Відповідач інколи переказує 1500 грн для доньки, цієї суми замало, оскільки позивачці на належне забезпечення доньки йде 3000 грн, не враховуючи коштів відповідача. З кожним роком коштів потрібно більше. Будь-якого майна, подарованого доньці, немає, відкритих рахунків в установах банків також немає. Добровільно домовитися з відповідачем про рівноправну участь в забезпеченні дитини позивач не може. Позивачу відомо, що відповідач має належний дохід, стабільну роботу, а тому змушена звернутися з вказаним позовом до суду.

Ухвалою судді від 02.09.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив від 09.09.2021 на позовну заяву, в якому позовні вимоги про стягнення 3000 грн аліментів вважає необґрунтованими. Він на цей час є не працевлаштований. Його вкрай малих та не регулярних заробітків вистачає лише на їжу та предмети першої необхідності. Слова позивачки про добрий матеріальний стан відповідача не відповідають дійсності. Щомісяця, за можливості він перераховує позивачці через Укрпошту кошти. Вважає, що підстав для задоволення позову в повному обсязі не достатньо, стягнення аліментів у розмірі ј частини його заробітку цілком достатньо.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердила, що відповідач з 2020 року щомісяця надсилає їй грошові перекази на утримання доньки. Також і після звернення з вказаним позовом до суду відповідач надіслав їй на утримання доньки: 02.07.2021 1500 грн, 02.08.2021 1800 грн, 02.09.2021 1700 грн. Позивач погоджується на стягнення з відповідача у судовому порядку аліментів в розмірі 1800 грн щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що від надає матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно, погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1800 грн щомісячно, дав пояснення, аналогічні змісту його відзиву.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві.

Зокрема правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей регулюються ст. ст. 180, 181 ч. 3, 182 ч.1, ч.2 Сімейного кодексу України, відповідно до яких: батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бориславського міського суду від 06.03.2020, яке набрало законної сили 06.04.2020, шлюб було розірвано.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с.9).

Суд встановив, що сторони у справі проживають окремо, неповнолітня дитина сторін проживає з позивачкою ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 на цей час проживає окремо в м.Бориславі. Відповідач у судовому засіданні підтвердив те, що неповнолітня донька сторін проживає з позивачкою.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

Отже, обов`язок батьків з утримання дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати дітей є безумовним.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з положеннями Конвенції про права дитини, ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1921 гривню, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

З відзиву вбачається, що відповідач є працездатною особою, отримує мінливий дохід. При цьому, підтверджень про розмір своїх доходів відповідач до суду не надав. У суду відсутні відомості про перебування на утриманні відповідача інших дітей чи непрацездатних осіб, про стан його здоров?я, чи інші обставини, які впливають на визначення судом розміраліментів. Відповідач надав суду копії квитанції про перерахунок на користь позивачки у 2020 році коштів 8-ма платежами по 1500 грн, а також у 2021 році - дев`ять грошових платежів (на загальну суму 13804 грн). Як підтвердила в судовому засіданні позивач, вказані кошти відповідач надсилає на утримання доньки. Також і після звернення з вказаним позовом до суду відповідач надіслав їй на утримання доньки: 02.07.2021 1500 грн, 02.08.2021 1800 грн, 02.09.2021 1700 грн.

Враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що розмір аліментів по 1800 грн на дитину щомісячно, є таким, що дозволить на цей час забезпечити матеріальне утримання дитини,оскільки такий розмір є більшим від половини визначеного законом прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. При цьому, враховуючи положення Сімейного кодексу України, беручи до уваги також обов`язок позивачки утримувати дитину, суд вважає, що кожен з батьків повинен брати участь в утриманні дитини в рівних частинах. Позивач не змогла довести свої вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача саме в розмірі по 3000 грн на дитину щомісячно, не подала суду достатніх доказів про обсяг коштів, які витрачаються щомісячно на утримання дитини, та про можливість відповідача здійснювати сплату аліментів у такому розмірі. Суд вважає, що розмір аліментів, про стягнення яких просить позивач, є завищеним.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі по 1800 грн на дитину щомісячно, що відповідатиме інтересам дитини, починаючи з дня звернення позивачки з позовом до суду (26.07.2021) і до повноліття дитини.

При цьому суд зазначає, що розмір аліментів не є сталою величиною та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів.

Таким чином, згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про частковезадоволення позову, з відповідача слід стягнути судовий збір у сумі 908 грну дохід держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.180, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст.13, 19, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень, щомісячно, починаючи з 26 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя А.Т.Слиш