КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначив, що 18 лютого 2013 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 погодив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір. Відповідно до розрахунку банку станом на 09 вересня 2020 року відповідач має заборгованість в сумі 26 052,93 грн., з яких: 16 948,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 713,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 4 391,55 грн. - нарахована пеня. АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк»задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 18 лютого 2013 року в розмірі 16 948,38 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». Посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що підписав анкету-заяву про відкриття банківського рахунку, у якій було вказано кредитний ліміт 2000 грн. При цьому він не надавав банку згоди на збільшення кредитного ліміту. Окрім анкети-заяви працівник банку не ознайомлював його з іншими документами, зокрема, з Умовами та Правилами надання банківських послуг, на які посилався банк в позовній заяві. На підставі підписаної заяви банк видав йому платіжну картку. Кредитними коштами він не користувався, на картку вносив власні кошти, які отримувалися ним як заробітна плата. В квітні 2018 року строк дії платіжної картки закінчився і він її не продовжував.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2013 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримав кредитну картку «Універсальна». Відповідно до анкети-заяви ОСОБА_1 погодив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір.

Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на станом на 09 вересня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 26 052,93 грн., з яких: 16 948,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 713,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 4 391,55 грн. - нарахована пеня.

АТ КБ «Приватбанк» порушив питання про стягнення вказаної заборгованості.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 18 лютого 2013 року в розмірі 16 948,38 грн.

Суд виходив з того, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору. У анкеті-заяві відсутні умови договору про процентну ставку та неустойку. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді такі істотні умови договору як розмір процентів за користування кредитними коштами та неустойки. За висновком суду з відповідача підлягає стягненню доведена позивачем заборгованість по тілу кредиту в сумі 16 948,38 грн.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції і вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, а також строк та порядок повернення кредиту у визначеному розмірі та процентів за користування кредитом.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на укладення ними кредитного договору від 18 лютого 2013 року, згідно якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Разом з тим, АТ КБ«Приватбанк»не надав суду доказів того, що вони з ОСОБА_1 досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надав суду копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитних карток, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, виписку з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , та розрахунок заборгованості.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження сторонами істотних умов договору кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» містять декілька пунктів по різним видам кредитних карт.

Анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» містить лише його анкетні дані, та дані щодо бажаного кредитного ліміту.

В анкеті заяві було поставлено відмітку про бажання видати ОСОБА_1 картку «Універсальна».

Водночас, згідно з витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт банком передбачалося можливість надання карток за різними видами: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold», що передбачають різні умови кредитування.

Вказана анкета-заява не містить даних про умови кредитування щодо строків повернення кредиту, розміру процентної ставки та строків сплати процентів за користування кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 заперечує погодження з АТ КБ «Приватбанк» умов кредитування. Зазначив, що окрім анкети-заяви жодних документів він не підписував, та не був ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». В анкеті-заяві був зазначений кредитний ліміт, проте такі положення були нав`язані працівником банку, який його запевнив, що без зазначення кредитного ліміту отримати платіжну картку неможливо.

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

АТ КБ «Приватбанк» не було доведено погодження з ОСОБА_1 усіх істотних умов, а тому відсутні підстави вважати, що кредитний договір між сторонами був укладений. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» обґрунтовані наявними договірними зобов`язаннями, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача тіла кредиту.

АТ КБ «Приватбанк» має право заявити вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на підставі ст.ст.1212 ЦК України грошових коштів, які обліковуються ним як "тіло кредиту". Предметом доказування в такому спорі буде різниця між сумою коштів, які були витрачені відповідачем з карткового рахунку, та сумою коштів, на яку поповнений картковий рахунок.

Враховуючи викладене, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3181,38 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в позові Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3181,38 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Дані учасників справи:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ,

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.