Провадження № 22-ц/801/2247/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Матківська М. В.
УХВАЛА

03 листопада 2021 рокуСправа № 127/27466/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

Секретар: Кузьменко Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС 36» і Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Вінограй Ірени Володимирівни про розірвання трудового договору та припинення трудових відносин,

Рішення постановив суддя Антонюк В. В.

Рішення постановлено о 14.09 год у м. Вінниці

Дата складення повного тексту рішення 28 квітня 2021 року,

Встановив:

04 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС 36» і Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 про розірвання трудового договору та припинення трудових відносин, мотивуючи позов тим, що 12 вересня 2005 року на підставі протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «МС 36» він був призначений на посаду директора товариства.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань були внесені відповідні відомості про включення запису про ОСОБА_2 як керівника товариства. Із липня 2014 року засновники товариства оголосили про політику припинення господарської діяльності товариства. На прохання засновників товариства ОСОБА_2 продовжував виконувати обов`язки директора товариства.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05 червня 2019 року за № засновниками товариства були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , підписантом, керівником ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 8.5 Статуту ТОВ «МС 36» до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить призначення та звільнення директора.

У зв`язку із порушенням роботодавцем термінів виплати заробітної плати, 11 жовтня 2019 року він подав заяву про звільнення з посади за власним бажанням, яку надіслав засобами поштового зв`язку «Укрпошта» усім учасникам товариства, однак вона була отримана лише ОСОБА_5 . Надіслана заява на адресу ОСОБА_4 повернулася неврученою по зазначеній поштою причині «за закінченням терміну зберігання».

29 жовтня 2019 року засновником товариства ОСОБА_5 на адресу ОСОБА_2 надісланий лист про неможливість скликання зборів учасників ТОВ «МС 36» та неможливість вирішити питання щодо звільнення ОСОБА_2 з посади директора.

Оскільки ОСОБА_2 надіслав на адресу засновників заяву про звільнення за власним бажанням з дотриманням двотижневого строку, передбаченого ст. 38 КЗпП України, а також заяву, в якій він ініціював проведення загальних зборів з винесенням на порядок денний питання його звільнення з посади директора, він доклав всіх зусиль, щоб скликати загальні збори учасників товариства, в належний спосіб повідомив засновників підприємства про його ініціювання, а його заява залишилася без відповіді, тому він вважає таку бездіяльність товариства і його учасників щодо припинення трудових відносин протиправною, а також такою, що порушує його трудові права як працівника.

У зв`язку з тим, що учасники товариства залишили без розгляду його заяву про звільнення, не звільнили його і не надали жодної обґрунтованої відмови/відповіді, вони порушили його право на розірвання трудових відносин.

Оскільки учасники товариства і надалі продовжували порушувати його трудові права і трудові відносини із ним не припинялися, загальні збори учасників для вирішення питання зміни керівника товариства не скликалися, і учасники не зверталися до державного реєстратора щодо зміни керівника товариства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач з метою виключення відомостей про нього як керівника товариства та проведення зміни керівника товариства звернувся 24 вересня 2020 року до державного реєстратора Центрального відділення центру адміністративних послуг «Прозорий офіс» Снігур Катерини Юріївни, яка відмовила йому в усній формі у внесенні таких змін.

08 жовтня 2020 року ОСОБА_2 з метою проведення державної реєстрації до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, а саме проведення зміни керівника товариства надіслав Державному реєстратору юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Центрального відділення центру адміністративних послуг «Прозорий офіс» супровідний лист, заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, справжність підпису на якій була нотаріально засвідчена, та інші необхідні документи.

У зв`язку із неотриманням позивачем жодної відповіді станом на 09 листопада 2020 року і не внесенням змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, був направлений адвокатський запит по даному питанню.

19 листопада 2020 року від Департаменту адміністративних послуг отримана відповідь, у якій, серед іншого, зазначено про наявність підстав для відмови у державній реєстрації. Державним реєстратором Вінограй І. В. відмовлено у державній реєстрації та сформовано повідомлення про відмову із зазначенням переліку підстав для відмови та рішення про відмову у державній реєстрації.

Водночас, як слідує із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23 листопада 2020 року були проведені зміни засновників (учасників) юридичної особи, а саме: заміна кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «МС 36» - ОСОБА_1 .

Такі зміни свідчать про те, що колишні учасники ТОВ «МС 36» скликали загальні збори учасників та прийняли відповідне рішення щодо зміни засновників (учасників) ТОВ «МС 36», яке разом з іншими документами подали для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі для здійснення відповідних змін. Натомість незважаючи на бажання ОСОБА_2 розірвати трудові відносини із ТОВ «МС 36», надіслану учасникам товариства заяву про звільнення та заяву про ініціювання скликання загальних зборів учасників ТОВ «МС 36» щодо звільнення ОСОБА_2 загальні збори не розглядали.

За таких обставин позивач просив визнати його трудові відносини із ТОВ «МС 36» припиненими; визнати його звільненим з посади керівника товариства за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України; зобов`язати Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Центрального відділення центру адміністративних послуг «Прозорий офіс» Вінограй І. В. внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно виключення запису про ОСОБА_2 як керівника ТОВ «МС 36»; зобов`язати ТОВ «МС 36» провести зміни керівника ТОВ «МС 36» та подати заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про зайняття ОСОБА_2 посади керівника ТО «МС 36»; стягнути з ТОВ «МС 36» понесені судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2021 року позовні вимоги задоволені.

Визнано припиненими трудові відносини ОСОБА_2 із Товариством з обмеженою відповідальністю «МС 36».

Визнано ОСОБА_2 звільненим з посади керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «МС 36» за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «МС 36» провести зміни керівника ТОВ «МС 36» та подати заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про зайняття ОСОБА_2 посади керівника ТО «МС 36».

Зобов`язано Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Центрального відділення центру адміністративних послуг «Прозорий офіс» Вінограй І. В. внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно виключення запису про ОСОБА_2 як керівника ТОВ «МС 36».

Стягнуто із ТОВ «МС 36» на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3363,20 грн.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 16 вересня 2021 року апеляційну скаргу Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Вінограй І. В. задоволено частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2021 року в частині вимог до Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Вінограй І. В. скасовано.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Вінограй І. В. про зобов`язання внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо виключення запису про ОСОБА_2 як керівника ТОВ «МС 36».

28 вересня 2021 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, в якій він просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з тих підстав, що оскаржуване рішення вважає незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права; висновки суду не відповідають обставинам справи, а заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги є безпідставними, тому не підлягали до задоволення.

Зазначив, що висновки суду не ґрунтуються на належних і допустимих доказах та не відповідають обставинам справи. Судом не наведено жодної норми чинного законодавства, яка б вказувала на те, що датою подачі заяви про звільнення у разі її надіслання поштою, вважається саме дата здачі заяви на поштове відділення. Також судом не наведено норм, які б вказували, що у разі неотримання заяви про звільнення учасником товариства, він вважається таким, що ознайомлений зі змістом такої заяви та якою датою.

ОСОБА_1 вказує на незаконність рішення суду оскільки суд не врахував, що учасник товариства ОСОБА_4 , володіючи 99 % голосів, не отримував заяви позивача про звільнення і прохання скликати загальні збори товариства, тобто не був попереджений позивачем за два тижні про своє бажання звільнитись за власним бажанням.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що засновники товариства були повідомлені про вимогу позивача скликати загальні збори товариства для призначення нового директора і те, що позивач доклав всіх зусиль для того, щоб скликати загальні збори учасників товариств. Проте такий висновок не ґрунтується на належних та достатніх доказах, оскільки у матеріалах справи наявна копія листа позивача від 11 жовтня 2019 року, адресованого засновникам товариства з проханням у строк до 24 жовтня 2019 року скликати загальні збори для призначення нового директора товариства у зв`язку із його заявою про звільнення з посади директора від 11 жовтня 2019 року. Однак такий лист до учасників товариства не може вважатися ініціюванням проведення позачергових зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, так як загальні збори скликаються з ініціативи виконавчого органу товариства, який зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення зборів, повідомивши при цьому дату, час і місце проведення зборів, порядок денний зборів. Тобто, саме позивач як керівник і, відповідно, виконавчий орган товариства, зобов`язаний був скликати загальні збори учасників товариства, надіславши їм повідомлення із зазначенням дати, часу, місця проведення зборів і порядку денного. Матеріали справи свідчать про те, що позивач таких дій не вчинив. І позивач просив учасників товариства скликати загальні збори для призначення нового директора, а не для його звільнення з посади директора на підставі ст. 38 КЗпП України.

Також судом не враховано, що після спливу строку попередження про звільнення позивач, не передавши печатку і документи, фактично не залишив місця роботи і не вимагав розірвання трудового договору, що виключає можливість визнання припиненими трудових обов`язків.

До ОСОБА_1 як учасника товариства позивач із питанням звільнення не звертався. Крім цього ОСОБА_1 відомо, що печатку товариства і ряд документів товариства було вилучено під час обшуку, проведеного співробітниками Генеральної прокуратури України 09 липня 2018 року у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ., що вказує на неналежне зберігання печатки і документів позивачем, тобто на неналежне виконання ним своїх посадових обов`язків.

Зазначена позивачем підстава для звільнення як невиплата заробітної плати не відповідає дійсності, оскільки позивач як директор, у відповідності до п. 8.9, 8.9.2 Статуту товариства, розпоряджається майном товариства, відкриває в банках поточні та інші рахунки, користується правом розпорядження коштами.

Суд першої інстанції поза увагою залишив строки звернення позивача до суду за вирішенням трудового спору, оскільки позивач 11 жовтня 2019 року написав заяву про звільнення з 25 жовтня 2019 року, тримісячний строк звернення до суду закінчився 26 січня 2020 року, а позивач звернувся із даним позовом до суду 07 грудня 2020 року, тобто із пропуском встановленого частиною 1 статті 233 КЗпП України тримісячного строку з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Судом задоволено дві аналогічні за змістом і суттю позовні вимоги: визнано припиненими трудові відносини позивача із товариством та визнано позивача звільненим з посади керівника товариства, тобто суд фактично двічі визнав припиненими одні і ті ж самі трудові відносини, що є неприпустимим.

Суд задовольнивши позов про зобов`язання товариства провести зміни керівника, зобов`язав товариство зробити те, чого воно ні за яких умов зробити не може, оскільки товариство як юридична особа і загальні збори учасників товариства не є одним і тим самим; товариство не може самостійно вирішити питання зміни керівника, а таку зміну можуть здійснити виключно загальні збори учасників товариства.

Суд першої інстанції не залучив до участі у справі учасників товариства і не зобов`язав їх розглянути питання про звільнення позивача, і, відповідно, про зміну керівника товариства, тому є передчасним зобов`язання товариства подати заяву про реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, якій повинно передувати прийняття рішення про зміну директора загальними зборами учасників товариства, якого не існує.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи відзив не надали.

У судовому засіданні представник особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 адвокат Семенчук О.А. підтримала апеляційну скаргу і просить її задовольнити.

Представник позивач ОСОБА_2 адвокат Брилянт І. О. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача ТОВ «МС 36» у судове засідання не з`явився, судова повістка повернулася неврученою по зазначеній поштою причині: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідач державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Вінограй І. В. у судовому засіданні вказала на те, що при вирішенні апеляційної скарги вона покладається на думку суду.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду підлягає до скасування із закриттям провадження у цивільній справі за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 і 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно протоколу № 1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МС 36» від 12 вересня 2005 року, загальні збори товариства прийняли рішення, яким обов`язки директора ТОВ «МС 36» поклали на ОСОБА_2 і надали йому право розпорядчого підпису на усіх господарських, фінансових, банківських документах товариства (том 1 а. с. 20).

Із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого 05 червня 2019 року, вбачається, що засновниками (учасниками) Товариства з обмеженою відповідальністю «МС 36» є: ОСОБА_4 (розмір внеску до статутного фонду 879,12 грн.) та ОСОБА_5 (розмір внеску до статутного фонду 8,88 грн.); підписантом, керівником є ОСОБА_2 (том 1 а. с. 21).

11 жовтня 2019 року директор товариства ОСОБА_2 надіслав на адресу засновників товариства ОСОБА_4 і ОСОБА_5 заяву, у якій вказав, що у зв`язку з неможливістю продовжувати роботу через постійне невиконання роботодавцем вимог законодавства про працю (а саме: порушення термінів виплати заробітної плати), тому просив звільнити його з посади директора товариства з 25 жовтня 2019 року; належні йому при звільненні кошти перерахувати на його картку і направити поштою на його адресу трудову книжку (том 1 а. с. 22).

Заява надіслана учасникам товариства поштою (том 1 а. с. 31, 32, 33).

Додатком № 1 до даної заяви ОСОБА_2 подав заяву, адресовану засновникам ТОВ «МС 36» ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , якою просив у строк до 24 жовтня 2019 року скликати загальні збори засновників товариства для призначення нового директора товариства у зв`язку із його заявою про звільнення з посади директора товариства від 11 жовтня 2019 року (том 1 а. с. 117).

Учасник товариства ОСОБА_5 на дану заяву надіслав відповідь, у якій повідомив про неможливість задоволення прохання про звільнення з огляду на невідповідність дій, про які просить заявник, вимогам діючого законодавства та Статуту товариства, роз`яснивши, що скликання загальних зборів можливе учасником, який володіє часткою у Статутному капіталі товариства більш як 20 % (п. 8.7.1. Статуту товариства). Належна йому частка складає значно менший розмір, тому він не може бути ініціатором скликання загальних зборів учасників товариства. Проведення загальних зборів учасників можливе за умови повідомлення учасників про питання порядку денного, час і місце проведення зборів не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів, тому визначений термін скликання загальних зборів у 13 днів (від дати складання звернення 11 жовтня 2019 року до 24 жовтня 2019 року) не відповідає вимогам Статуту товариства (п. 8.7.2.) (том 1 а. с. 35).

08 жовтня 2020 року ОСОБА_2 надіслав на адресу Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців центрального відділення центру адміністративних послуг «Прозорий офіс» супровідний лист, зазначивши в ньому, що з метою проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, а саме проведення зміни керівника ТОВ «МС 36», надсилає пакет документів (том 1 а. с. 36).

У зв`язку із відсутністю відповіді на дане звернення, 09 листопада 2020 року адвокатом Брилянт І. О., який представляє інтереси ОСОБА_2 , на адресу Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців центрального відділення центру адміністративних послуг «Прозорий офіс» направлено адвокатський запит (том 1 а. с. 37-38).

17 листопада 2020 року Департамент адміністративних послуг на адвокатський запит надав відповідь про те, що відповідно до частини 5 статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державним реєстратором Вінограй І. В. відмовлено у державній реєстрації (том 1 а. с. 39, 41,42).

Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «МС 36» є: ОСОБА_1 із розміром внеску до статутного фонду 888,00 грн., керівником є ОСОБА_2 (том 1 а. с. 43).

Із наданих особою, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 актів приймання-передачі, доданих до апеляційної скарги, встановлено наступне.

Згідно акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «МС 36» від 25 листопада 2019 року продавець ОСОБА_4 та представник покупця ОСОБА_1 ОСОБА_7 на виконання умов договору купівлі-продажу від 25 листопада 2019 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , яка діє від імені ОСОБА_1 , склали даний акт про те, що продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв у власність частку в статутному капіталі ТОВ МС 36» у розмірі 879,12 грн., що становить 99 % статутного капіталу ТОВ «МС 36». Справжність підписів учасників угоди посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О.; зареєстровано в реєстрі за №№ 2851, 2852.

Згідно акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «МС 36» від 28 листопада 2019 року продавець ОСОБА_5 та представник покупця ОСОБА_1 ОСОБА_7 на виконання умов договору купівлі-продажу від 28 листопада 2019 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка діє від імені ОСОБА_1 , склали даний акт про те, що продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв у власність частку в статутному капіталі ТОВ МС 36» у розмірі 8,88 грн., що становить 1 % статутного капіталу ТОВ «МС 36». Справжність підписів учасників угоди посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О.; зареєстровано в реєстрі за №№ 3294, 3295.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині, заявленій до ТОВ «МС 36», суд першої інстанції виходив із того, що позивач доклав всіх зусиль для скликання загальних зборів учасників товариства; засновники товариства були в належний спосіб повідомлені про ініціювання загальних зборів учасників товариства, проте учасники товариства залишили без розгляду заяву позивача про звільнення, не припинили трудових відносин з ним, чим порушили його право на працю.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду.

Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов`язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників (частина 3 статті 92, частина 1 статті 161 ЦК України).

Статут товариства з обмеженою відповідальністю «МС 36» (нова редакція) затверджений загальними зборами учасників ТОВ «МС 36», протокол № 4 від 09 грудня 2010 року.

Згідно п. 5.3 Статуту товариство має статутний фонд у розмірі 888 грн., що утворюється за рахунок внесків його учасників. Учасники володіють наступними частками: ОСОБА_4 879,12 грн., що становить 99 % часток статутного фонду товариства; ОСОБА_5 8,88 %, що становить 1 % частки статутного фонду товариства.

Згідно пункту 7.4 Статуту оплата праці робітників товариства проводиться за рахунок коштів товариства. Порядок оплати праці визначається положенням про оплату праці, затвердженим директором за згодою загальних зборів товариства.

У розділі 8 Статуту товариства визначена структура і управління товариством. Управління товариством здійснюється на основі поєднання права учасників по господарському використанню свого майна та самоуправління трудового колективу (п. 8.1). Органами управління товариства є: загальні збори учасників; директор. Контролюючим органом є ревізійна комісія (п. 8.2).

У пункті 8.5 Статуту міститься перелік питань, віднесених до виключної компетенції загальних зборів учасників, зокрема до виключної компетенції загальних зборів учасників належить призначення та звільнення директора (пп. «є» пункту 8.5). У разі якщо у товаристві є єдиний учасник, то він виконує функції загальних зборів одноосібно (п. 8.6.2). Голова загальних зборів учасників обирається загальними зборами учасників. Голова скликає загальні збори учасників, визначає порядок, день, місце і час проведення загальних зборів учасників, забезпечує своєчасне запрошення на засідання з зазначенням порядку денного, місця і часу проведення загальних зборів учасників не пізніше, ніж за 30 днів до початку загальних зборів учасників (п. 8.6.4).

Для забезпечення оперативності управління господарською діяльністю загальні збори учасників можуть делегувати частину своїх повноважень директора товариства (п. 8.8). Директор вирішує всі питання діяльності товариства, за винятком тих, що входять до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачі частини повноважень, що належать їм, до компетенції директора (п. 8.9). Директор підзвітний загальним зборам учасників і організовує виконання їх рішень. Він не має права приймати рішення, що відносяться до виключної компетенції загальних зборів учасників (п. 8.9.1). директор без доручення діє від імені товариства, представляє його інтереси у відносинах зі всіма вітчизняними і іноземними юридичними особами та громадянами за погодженням з учасниками, розпоряджається майном товариства, укладає договори, в тому числі і трудові, видає доручення, відкриває в банках поточні та інші рахунки, користується правом розпорядження коштами, видає накази і дає вказівки, обов`язкові для всіх робітників товариства (п. 8.9.2).

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Трудовий договір може бути припинено, а працівника звільнено з роботи лише з підстав і в порядку, визначених законодавством про працю.

Кодексом законів про працю України визначено виключний перелік підстав припинення трудового договору.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника визначені статтями 38 і 39 цього Кодексу. Згідно статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник (частина 1).

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору (частина 2).

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (частина 3).

Припинення повноважень керівника директора за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від припинення трудового договору, визначеного трудовим законодавством. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства прийняти рішення про припинення виконання повноважень керівника директора міститься не в приписах Кодексу законів про працю, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання нормами трудового права.

Здійснення управління господарським товариством визначено Господарським кодексом України, у якому згідно положень статті 89 управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Відповідно до частини 3 статті 80 ГК України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Відповідно до статті 167 ГК України корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (ч. 1). Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (ч. 3).

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Згідно положень статті 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 99 ЦК України визначено, що загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені, або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Назвою виконавчого органу товариства відповідно до установчих документів або закону може бути «правління», «дирекція» тощо.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю» органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

За правилами статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства (ч. 1). До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення) (ч. 2). Виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень (ч. 3). Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва (ч. 4).

Частиною 13 зазначеної статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.

Відповідно до розділу 1 та 2 Статуту ТОВ «МС 36», затвердженого протоколом № 4 від 09 грудня 2010 року загальних зборів учасників ТОВ «МС 36» товариство є самостійним суб`єктом господарювання (п.1.5, 1.6), створене з метою повного задоволення попиту покупців на товари, здійснення широкого спектру послуг та іншої діяльності, передбаченої Статутом і яка не суперечить чинному законодавству України (п. 2.1).

У розділі 8 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «МС 36» визначена структура і управління товариством. Управління товариством здійснюється на основі поєднання права учасників по господарському використанню свого майна та самоуправління трудового колективу (п. 8.1). Органами управління товариства є: загальні збори учасників; директор. Контролюючим органом є ревізійна комісія (п. 8.2).

Діяльність товариства направляється і координується загальними зборами учасників, які є вищим органом управління товариством (п. 8.3).

У разі якщо у товаристві є єдиний учасник, то він виконує функції загальних зборів одноосібно (п. 8.6.2).

У пункті 8.5 Статуту міститься перелік питань, віднесених до виключної компетенції загальних зборів учасників, зокрема до виключної компетенції загальних зборів учасників належить призначення та звільнення директора, а також вибори та відзив членів Ревізійної комісії (підпункт «є» пункту 8.5).

Для забезпечення оперативності управління господарською діяльністю загальні збори учасників можуть делегувати частину своїх повноважень директора товариства (п. 8.8). Директор вирішує всі питання діяльності товариства, за винятком тих, що входять до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції директора (п. 8.9). Директор підзвітний загальним зборам учасників і організовує виконання їх рішень. Він не має права приймати рішення, що відносяться до виключної компетенції загальних зборів учасників (п. 8.9.1). Директор без доручення діє від імені товариства, представляє його інтереси у відносинах зі всіма вітчизняними і іноземними юридичними особами та громадянами за погодженням з учасниками, розпоряджається майном товариства, укладає договори, в тому числі і трудові, видає доручення, відкриває в банках поточні та інші рахунки, користується правом розпорядження коштами, видає накази і дає вказівки, обов`язкові для всіх робітників товариства (п. 8.9.2).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що станом на 05 червня 2019 року в графі «Прізвище, ім`я, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» вказано ОСОБА_2 підписанта, ОСОБА_2 керівника (том 1 а. с. 21).

Корпоративні права учасників товариства є об`єктом захисту, визначеного статтею 13 Конституції України, зокрема, у спосіб, передбачений частиною 3 статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

У мотивувальній частині Рішення № 1-рп/2010 Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року у справі № 1-2/2010 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини 3 статті 99 ЦК України зазначено, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини 3 статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин, юридичній особі приватного права, органу управління, учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Отже, за змістом положень зазначеної частини 3 статті 99 ЦК України компетентному (уповноваженому) органу товариства надано право припиняти повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав чи без зазначення жодних підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 лютого 2021 року по цивільній справі № 753/17776/19.

Як встановлено по справі, згідно протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «МС 36» від 12 вересня 2005 року позивач працює на посаді директора ТОВ «МС 36».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що станом на 27 вересня 2021 року в графі «Перелік засновників (учасників) юридичної особи» вказано: «Кінцевий бенефіціарний власник (контролер) ОСОБА_1 , розмір внеску до статутного фонду: 888,00 грн.».

Згідно із підпунктом «є» п. 8.5 Статуту призначення та звільнення директора товариства належить до виключної компетенції загальних зборів учасників.

Згідно пункту 8.6.2 Статуту ТОВ «МС 36» у разі якщо у товаристві є єдиний учасник, то він виконує функції загальних зборів одноосібно.

Отже, здійснення компетентним органом господарюючого суб`єкта загальними зборами учасників товариства, права на усунення від посади відповідно до статті 99 ЦК України можливе в порядку реалізації ним своїх корпоративних прав у разі, якщо інше не передбачене Статутом, і як підстава такого звільнення може бути посилання на статтю 38 КЗпП України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим провадження у цивільній справі підлягає закриттю з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно положень абзацу 1 частини 1 статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

За правилами частин 1 і 2 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із закриттям провадження у справі.

Відповідно до статті 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави (ч. 1). У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятого ним судового рішення та рішення суду першої інстанції, що оскаржується (ч. 2). За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції (ч. 3). Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи (ч. 4).

Апеляційна скарга особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Вінограй І. В., і особа, яка подала дану скаргу ОСОБА_1 , не був присутній під час апеляційного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянувши скаргу ОСОБА_1 , в межах доводів його апеляційної скарги, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Вінограй І. В., приймає постанову відповідно до статті 382 ЦПК України. При цьому суд апеляційної інстанції має врахувати, що за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції, тобто постанову Вінницького апеляційного суду від 16 вересня 2021 року.

Оскільки колегія суддів не встановила наявності підстав для скасування раніше прийнятої постанови суду апеляційної інстанції від 16 вересня 2021 року, тому зазначена постанова не підлягає до скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС 36» і Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Вінограй Ірени Володимирівни про розірвання трудового договору та припинення трудових відносин, закрити.

Роз`яснити ОСОБА_2 право протягом 10 (десяти) днів з дня отримання ним копії постанови суду подати до суду заяву про передачу справи за встановленою юрисдикцією до господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник

Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2021 року