ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8607/21 Справа № 210/992/21 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2021 року

по цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021 року Комунальне підприємство теплових мереж Криворіжтепломережа (далі КПТМ Криворіжтепломережа) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Позовна заява мотивована тим, що КПТМ Криворіжтепломережа здійснює постачання теплової енергії для опалення житла населенню, яке відповідно з вимогами ЖК України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію згідно особового рахунку і встановлених тарифів.

Так, позивачем на виконання своєї статутної мети здійснюється постачання теплової енергії відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири відповідача здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку, які є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідачі фактично отримують теплову енергію.

Позивач, виконуючи свої обов`язки, постійно надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, але боржники не здійснювали у повному обсязі оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка згідно розрахунку за період з 01.04.2017 року по 01.02.2020 року складає 8 670,08 грн.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.04.2017 року по 01.02.2020 року в розмірі 8 670,08 грн. та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.05.2021 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КПТМ Криворіжтепломережа заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.04.2017 року по 01.02.2020 року в розмірі 8 670,08 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 8 670,08 грн., стягнувши на користь позивача вказану суму заборгованості та судовий збір з відповідача ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції розглянуто справу у його відсутність, даних про належне повідомлення його про розгляд справи на час ухвалення оскаржуваного рішення матеріали справи не містять, що позбавило його передбаченого цивільним процесуальним законодавством права надати суду докази, якими він заперечує проти позову.

Також зазначав, що судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, оскільки він не проживає з вересня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , за якою утворилась заборгованість за послуги теплопостачання, що встановлено в судовому порядку за позовом ОСОБА_2 та підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.04.2020 року, яким його визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою, та на підставі якого ОСОБА_2 зняла його з реєстрації місця проживання 09.06.2020 року, про що в матеріалах справи міститься відповідна довідка № 1426 від 04.03.2021 року, видана Відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради. Отже, на час розгляду справи та ухвалення оскаржуваного рішення він не проживав та не був зареєстрований за вказаною адресою.

Крім того, посилався на те, що договір про надання послуг теплопостачання між ним та теплопостачальною організацією не укладався.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача ОСОБА_1 без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Сторони по справі повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідачі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача, без належного його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з частиною восьмою цієї статті днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 16.03.2021 року призначено справу до судового розгляду по суті на 26.04.2021 року (а.с.25).

В подальшому справа була призначена до розгляду на 27.05.2021 року.

Проте, матеріали справи не містять доказів на час ухвалення оскаржуваного рішення щодо вручення відповідачам судової повістки про призначення справи до розгляду на 27.05.2021 року.

Крім того, колегією суддів установлено, що в період з 27.05.2021 року по 05.06.2021 року перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серія АДЮ № 542961.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_1 без обов`язкового належного повідомлення його про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим скасовує рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.05.2021 року на підставі пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що згідно довідки КПТМ Криворіжтепломережа та довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 16.03.2021 року відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.12.2016 року по 09.06.2020 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з централізованого опалення, які надаються КПТМ Криворіжтепломережа.

Житлове приміщення перебуває у приватній власності, власником якого є ОСОБА_2 , на ім`я якої відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_1 .

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума боргу відповідачів за період з 01.04.2017 року по 01.02.2020 року становить 8 670,08 грн.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 8 670,08 грн., суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності належними та допустимими доказами у справі, прийшовши до висновку, що позивач свої обов`язки з постачання теплової енергії виконував, але відповідачі в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VIII плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.07.2021 року у справі № 233/6532/19 (провадження № 61-2306св21), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.07.2021 року у справі № 554/7740/17 (провадження № 61-13603св19) та ін.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи позовні вимоги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

До суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 надав належним чином засвідчені копії: паспорта, який містить відомості щодо місця його проживання (а.с.53-54); довідку про реєстрацію місця проживання особи, видану Відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради (а.с.57); листка непрацездатності серія АДЮ № 542961 (а.с.61); заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.04.2020 року (а.с.66-67); акту від 15.01.2020 року (а.с.68); договору купівлі-продажу від 20.09.1996 року (а.с.69); договору дарування 1/2 частини квартири від 26.09.1997 року (а.с.70).

Згідно з частиною третьою статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 навів поважні причини не подання цих доказів до суду першої інстанції, які були додані ним до апеляційної скарги, оскільки не мав можливості подати їх через неналежне повідомлення його про розгляд справи, тому колегія суддів приймає їх до уваги.

Судом апеляційної інстанції установлено, що ОСОБА_1 не проживає з вересня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , за якою утворилась заборгованість за послуги теплопостачання, що встановлено в судовому порядку та підтверджується заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.04.2020 року по справі № 210/247/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яким його визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою (а.с.66-67).

Так, судом у справі № 210/247/20 встановлено, що відповідач у справі не будучи власником житлового приміщення, залишається зареєстрованим у ньому, однак більше п`яти років не проживає у квартирі, поважні причини його відсутності за місцем реєстрації судом не встановлені, що свідчить про чинення ним перешкод у користуванні власністю для позивача, як власника квартири, при цьому між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло.

Також судом встановлено, що згідно з актом б/н від 15.01.2020 року, складеним мешканцями будинку АДРЕСА_2 , посвідченим начальником дільниці № 4 ТОВ Сітісервіс-КР, відповідач ОСОБА_1 не мешкає в квартирі АДРЕСА_3 з вересня 2014 року.

Згідно з частиною п`ятою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

На підставі вказаного рішення суду, ОСОБА_2 зняла ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання 09.06.2020 року, про що в матеріалах справи міститься відповідна довідка № 1426 від 04.03.2021 року, видана Відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради.

Також, ця обставина підтверджується довідкою за № 1838 від 01.07.2021 року, видану Відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради (а.с.57) та відміткою в паспорті відповідача ОСОБА_1 (а.с.54).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що на час розгляду справи та ухвалення оскаржуваного рішення відповідач ОСОБА_1 не проживав та не був зареєстрований за вищевказаною адресою.

Колегією суддів установлено, що КПТМ Криворіжтепломережа є постачальником послуг централізованого опалення у період виникнення заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 , яка є власником цієї квартири та на ім`я якої відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються КПТМ Криворіжтепломережа (а.с.8).

Право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_3 підтверджується доданими до апеляційної скарги доказами, а саме договором купівлі-продажу від 20.09.1996 року, укладеним між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з однієї сторони, та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 з другої сторони, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. (а.с.69), та договором дарування 1/2 частини квартири від 26.09.1997 року, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Борисенко С.М. (а.с.70).

Отже, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 року, Законом України Про теплопостачання від 02.06.2005 року № 2633-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

КПТМ Криворіжтепломережа, відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається централізоване опалення до житла відповідача ОСОБА_2 , однак останньою зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума боргу відповідача за період з 01.04.2017 року по 01.02.2020 року становить 8 670,08 грн. (а.с.9).

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власність зобовязує.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вказана сума заборгованості за послуги теплопостачання підлягає стягненню на користь позивача саме з відповідача ОСОБА_2 , як власника квартири та на ім`я якої відкрито особовий рахунок.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частин першої та третьої статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Згідно з частиною першою статті 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Аналізуючи зазначені вище норми матеріального права, можна зробити висновок про те, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то суб`єктом правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише відповідно до статті 156 ЖК УРСР.

Відповідно до статей 156, 162 ЖК УРСР саме власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь КПТМ Криворіжтепломережа заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.04.2017 року по 01.02.2020 року в розмірі 8 670,08 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог КПТМ Криворіжтепломережа Криворіжтепломережа до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача КПТМ Криворіжтепломережа підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, сплаченого останнім за подачу позовної заяви в розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа (50000, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ) заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 квітня 2017 року по 01 лютого 2020 року в розмірі 8 670,08 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа (50000, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ) судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 04 листопада 2021 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

М.Ю. Петешенкова