Справа №591/7766/20
Провадження № 2/591/1019/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Чмуневич М.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Суми справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про виділ в натурі із спільної часткової власності частки нерухомого майна,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить виділити в натурі із спільної часткової власності частку, що належить йому та складає 47/100 частини нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 грудня 2020 року відкрите провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2021 року залучено до участі у справі за вказаним позовом як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4

29 жовтня 2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про залишення його позову про виділення частки із права спільної часткової власності без розгляду.

02 листопада 2021 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Потураєва С.В. надійшла заява про стягнення судових витрат на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, в якій посилається на те, що про необгрунтовані дії позивача детально зазначено у відзиві на позовну заяву та у заяві щодо надання висновку БТІ, що мається в матеріалах справи, зокрема: позивач не надав разом із позовною заявою ані відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, ані висновку про технічну можливість виділу частки, який би мав бути підготовлений для посвідчення договору нотаріусом, ані розрахунку вартості часток, ані нотаріальних заяв співвласників про порядок користування майном. Позивач не надав разом із позовною заявою оцінки об`єкту виділу, не надав копію технічного паспорту, з метою визначити основні відомості про нерухоме майно: склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта станом на день подання позову. Вказує, що позивач просить виділити йому Ѕ частину приміщення в адмінбудівлі, які не відповідають розміру частки позивача і не утворюють окремий об`єкт нерухомості, а необгрунтовано перерозподіляють частки. Позивач просив виділити об`єкти нерухомого майна, як ті, що перебувають у його користуванні, так і ті, що належать другому відповідачу, але відповідач ОСОБА_3 не заявляла позовних вимог щодо своєї частки, не сплачувала судовий збір за розгляд позовних вимог щодо її частки. Позивачу на час подання позову було відомо, але він приховав від суду та сторін, про державну реєстрацію обтяжень в ДРРП на нерухоме майно на підставі ухвали суду щодо заборони вчиняти дії по відчуженню 47/100 частин нежитлових приміщень. Зазначає, що позивач подав позов про виділ майна, але суду та сторонам надав висновок щодо можливості поділу об`єкту нерухомого майна, який не стосується виділу, крім того висновок про поділ мав бути виготовлений за заяви всіх співвласників, а таких заява не було. Посилаючись на вказане, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16500 грн. 00 коп.

В судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву позивача про залишення позовних вимог без розгляду такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з п.5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду по суті подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказана заява подана позивачем до початку розгляду справи по суті, у суду є підстави для залишення поданого позову без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Щодо заявленого клопотання представника відповідача про компенсацію судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, суд приходить до такого висновку.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Однак, відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно з частиною шостою статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зазначені положення гарантують особі право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Добросовісні дії позивачів, спрямовані на захист їх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 359/9512/17 зробив висновок, що з системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142 , частини дев`ятої статі 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивачів як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивачів, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (ч.2 ст.44 ЦПК України).

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч.3 ст.44 ЦПК України).

Наведені представником відповідача дії позивача при зверненні до суду з вказаним позовом, не свідчать про їх недобросовісність, оскільки в даному випадку позивач скористався своїми процесуальними правами, та ознак зловживання ними судом не встановлено. За таких обставин відсутні підстави для задоволення заяви представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 200, 257 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про виділ в натурі із спільної часткової власності частки нерухомого майна залишити без розгляду в зв`язку з заявою позивача про залишення заяви без розгляду.

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Потураєва Сергія Валерійовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.П. Сидоренко