Дата документу 09.09.2021
Справа № 334/3016/21
Провадження № 2/334/2595/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 вересня 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Т.В.,

за участю секретаря - Прийменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» Кіріченко В.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця за кредитним договором № б/н від 21.12.2021 року у розмірі 5953,43 гривень, а також понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 гривень.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову ним було долучено клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явились з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання були повідомлені належним чином, відзиву на позов не подали.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.12.2012 року ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому був збільшений до 3000,00 гривень, а потім зменшено до 0,00 гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором від 21.12.2012 року становила 5953,43 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 5953,43 гривень.

16.01.2021 року позивачем була направлена претензія кредитора до Другої Запорізької державної нотаріальної контори, яку 26.06.2020 року було направлено приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Білій Т.С.

04.09.2020 року позивачем була направлена лист-претензія до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з вимогою про погашення заборгованості за договором № б/н від 21.12.2012 року укладеного між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк». Втім, лист-претензію не виконано.

02.09.2019 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С. заведено спадкову справу № 23/2019 після смерті ОСОБА_3 ..

Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , передбаченими ст.1261 ЦК України, є дружина померлого - ОСОБА_4 та сини померлого: ОСОБА_5 , ОСОБА_2

ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 не звертався, оскільки не входить спадкоємців I черги після померлого ОСОБА_3 .

02.09.2019 року ОСОБА_5 , ОСОБА_2 відмовилися від належної їм частини спадщини за законом, про що свідчать заяви в матеріалах спадкової справи, зареєстровані у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №№ 67, 68.

Згідно з ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 нього Кодексу.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст. 1281, 1282 ЦК України.

У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня. коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоїн кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

А тому, виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість.

У пункті 32 Постанови Пленуму «Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Проте, представник позивача в своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається на те, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є спадкоємцями, які постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину і повинні нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише, зокрема, у разі прийняття майна у спадщину.

Проте, 02.09.2019 року відповідач ОСОБА_2 відмовився від належної йому частини спадщини за законом, про що свідчить заява в матеріалах спадкової справи, зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 67, а тому він не може задовольнити вимоги кредитора особисто, оскільки відмовився від спадщині. Відповідач ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 не звертався, оскільки не входить до кола спадкоємців I черги після померлого ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення боргу за кредитором спадкодавця, а тому в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, слід відмовити.

Керуючись статтями: 3, 4, 5, 11, 12, 19, 81, 89, 263-268, 354 ЦПК України та статтями: 608, 1216, 1218, 1219, 1281-1282, 1268, 1270 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ісаков Д.О.