Справа № 462/2815/20 Головуючий у 1 інстанції Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/3260/20 Доповідач в 2-й інстанції Левик Я. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові при розгляді цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Румілової Н.М. від 19 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, заяву ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 провідмову від позову, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 ) кошти в сумі 13119 /тринадцять тисяч сто дев`ятнадцять/ гривень 45 копійок та судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду, затвердити Мирову угоду по справі №462/2815/20 від 31 серпня 2020 року та закрити провадження у справі.

Вказує, що не згоден із даним рішенням, у зв`язку із його безпідставністю, необґрунтованістю та порушенням вимог процесуального законодавства, що потягло за собою прийняття неправильного рішення. Зазначає, що 31 серпня 2020 року сторони уклали Мирову угоду по даній справі, згідно якої позивач відмовився від своїх позовних вимог, а відповідач сплатив позивачу 13119,45 грн. заборгованості. При цьому судові витрати у вигляді 840,80 грн. судового збору були покладені на позивача. Вважає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи порушення зобов`язання (повернення авансу згідно ч.2 ст. 570 ЦК України на що посилається суд) та наявність боргу повинен бути обгрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт такого порушення. Наведені факти не давали змоги суду, на час винесення рішення, одночасно оцінити дії відповідача, як такі, що містять порушення згаданого зобов`язання.

4 листопада 2021 року до апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 провідмову від позову. В заяві просить прийняти заяву про відмову від позову та закрити провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову.

В обґрунтування заяви вказує на те, що цією заявою позивач відмовляється від позову, оскільки на момент подання цієї заяви відсутній предмет спору (відповідач виплатив позивачу суму коштів, стягнення якої було предметом позову).

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Також, окрім цього, згідно п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Підстав для відхилення заяви про відмову від позову та неприйняття такої відмови судом апеляційної інстанції, не встановлено.

Зважаючи на вказане, а саме те, що позивач (в особі представника) відмовився від позову, усвідомлюючи наслідки такої своєї процесуальної дії та свідомо, вільно, бажаючи настання таких з посиланням на норми закону якими регулюється така процесуальна дія та просить провадження у справі закрити, підстав для неприйняття такої відмови від позову судом апеляційної інстанції не встановлено, колегія суддів вважає, що відмову позивача від позову слід прийняти та відповідно оскаржуване судове рішення визнати не чинним із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 373, 206, 255, 256 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

відмову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 від позову прийняти.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2020 року визнати не чинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 05 листопада 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра