РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі Вольській К.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В :

АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 02.09.2019 року між позивачем та відповідачам ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач як позичальник отримав грошові кошти в сумі 50 100 грн. із зобов`язанням повернення до 30.08.2024 року та сплатою 55 % річних за користування кредитом.

Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів, у зв`язку з чим станом на 04.06.2021 року виникла заборгованість в сумі 85 190,48 грн., з них: 49 015,38 грн. заборгованість за кредитом, 36 175,10 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Позивач зауважує, що під час підписання анкети-заяви позичальник надав інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , доказом чого, зокрема, є паспортні відомості ОСОБА_1 із проставленим штампом.

Сторона посилається на положення ст.ст. 61, 65 СК України, відповідно до яких якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

З огляду на викладене, позивач убачає можливість застосування солідарної відповідальності відповідачів та просить стягнути відповідну суму заборгованості, відшкодувати судові витрати 2270,00 грн. судового збору та 8519,048 грн. витрат на професійну правничу допомогу як 10 % заборгованості, передбачених до сплати за отриманою правничою допомогою.

Відповідачем ОСОБА_1 надано відзив на позовну заяву, де викладено заперечення з приводу можливості солідарної відповідальності подружжя за зобов`язаннями, що виникли на підставі договору кредиту від 02.09.2019 року.

Сторона зауважує, що відповідний договір не укладався в інтересах сім`ї, направлений на забезпечення особистих потреб позичальника, крім того, згоду на укладення договору як такого, що виходить за межі дрібного побутового, дружина не надавала.

Відповідач вказує на положеннях договору, де цілями кредитування визначено забезпечення поточних потреб позичальника, звертає увагу на відсутності доказів, направлених на підтвердження факту укладення договору в інтересах сім`ї, та просить позов задовольнити частково.

В судове засідання представником позивача подано заяву про можливість слухання справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав пред`явлені до нього вимоги про стягнення заборгованості, заперечив солідарну відповідальність подружжя, а також відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з підстав, наведених у відзиві.

За отриманими судом відомостями з управління ДМС в Житомирській області про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 вказана особа має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 15.02.2012 року.

Відповідач змінила прізвище на підставі рішення суду про розірвання шлюбу від 02.04.2021 року на « ОСОБА_3 ».

В судове засідання особа не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Справа слухалась у відсутності представника позивача, відповідача на підставі ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України

Вивчивши матеріли справи, суд вважає, що позов підлягає частиковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між учасниками - Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 діють цивільні правовідносини, засновані на договорі.

Так, 02.09.2019 року між позивачем та відповідачам ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач як позичальник отримав грошові кошти на поточні потреби в сумі 50 100 грн. зі строком користування до 30.08.2024 року, сплатою 55 % річних за користування кредитом.

Пунктом 6.1. договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього.

Сторони погодили розмір щомісячного платежу в сумі 2493,00 грн., що підлягає сплаті кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору (п.6.2.договору).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань станом на на 04.06.2021 року виникла заборгованість в сумі 85 190,48 грн., з них: 49 015,38 грн. заборгованість за кредитом, 36 175,10 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідачем не здійснюється належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором, права позивача як кредитора є порушеними, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог до вказаного учасника.

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно роз`яснень, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 р. по справі № 638/18231/15-ц, положення ст. 60 СК України, свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує (п. 47).

Презумпція спільних інтересів передбачає, що вчинки будь-якого з подружжя здійснюються у спільних, а не у власних інтересах. Тлумачення ч. 4 ст. 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередню участь в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником) за наявності двох умов: договір укладено другим з подружжя в інтересах сім`ї; майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Верховний Суд у своїй постанові від 07 жовтня 2020 року по справі N 205/5882/18 зазначив, що норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що на час укладення договору кредиту відповідач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , подружжя проживало спільно за однією адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується змістом анкети-заяви фізичної особи на отримання готівкового кредиту.

Саме тлумачення таких визначень як "презумпції спільної власності" та "договір в інтересах сім"ї" слід зводити до висновку про їх нерозривний зв"язок при обставинах спільного проживання осіб за ознаками сімейного, тобто з притаманними таким стосункам характеристикам: спільного бюджету, ведення господарства.

Кредитний договір за вищевкеазаних обставин слід вважати укладеним в інтересах сім"ї навіть за умови, коли отримані кошти фактично використано повністю, частково, одночасно або періодично, на потреби одного з подружжя, оскільки в такий спосіб здійснюється задоволення потреб такої особи з виключенням інших сімейних ресурсів, що вочевидь направлено на інтереси сім"ї. Проведення рефінансування відповідає не лише інтересам позичальника, але й інтересам сім`ї (подружжя) як таке, що направлене на зміну матеріального положення, уникнення відповідальності.

За таких обставин слід звернути увагу не лише на кінцевому призначенні отриманих на підставі договору кредиту коштів, зокрема для здійснення рефінансування зобов`язвань, виниклих до укладення шлюбу, але й способах виконання такого зобов`язання сім`єю в разі не отримання відповідних кредитних коштів, з передабченою можливістю звернення стягнення на майно боржника позичальника, яке, в тому числі, використовувалось сім`єю, що виявляє спільну зацікавленість подружжя.

За умови відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача ОСОБА_3 з приводу тверджень позивача щодо використання отриманих на підставі договору кредиту коштів в інтересах та на потреби сім`ї, суд приходить до висновку про необхідність поширення правового режиму спільного сумісного майна на відповідний об`єкт грошові кошти. На думку суду, відповідачами не спростовано належними доказами презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Оскільки за наслідком розгляду справи судом отримане підтвердження факту укладення договору одним з подружжя в інтересах сім`ї, цивільні права та обов`язки за цим договором слід поширювати відносно обох з подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

За таких обставин, суд стягує з відповідача ОСОБА_3 суму заборгованості солідарно з основним позичальником.

Суд також стягує з відповідачів суму судового збору в розмірі по 1135,00 грн. з кожного, оскільки солідарне стягнення відповідних судових витрат на передбачено вимогами закону.

З приводу вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Встановлено, що 11.02.2019 року між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднаням «Бізнес і право» укладеон договір про надання правової допомоги.

Пунктом 14.11 договору сторони передбачили складення додатків до договору, в тому числі: акту виконаних робіт, акту прийому-передачі документів.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки суду не надано доказів здійснених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, умови договору про надання правничої допомоги не містять положень про сплату 10 % від суми заборгованості на користь адвоката, суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачу у стягненні таких судових витрат.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місцем проживання: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, код в , заборгованість за договором від 02.09.2019 року, що виникла станом на 04.06.2021 року, в сумі 85 190,48 грн., з них: 49 015,38 грн. заборгованість за кредитом, 36 175,10 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства «Кредобанк» по 1135,00 грн. судового збору з кожного.

У задоволені інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду буде виготовлено 05.11.2021 року.

Суддя: Д.М.Лєдньов