Справа № 648/1435/21
Провадження № 2/648/652/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,

секретаря судових засідань: Онофрійчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білозерка Херсонської області в залі судових засідань Білозерського районного суду Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» 31 травня 2021 року (далі - ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що 23 квітня 2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг № 47, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2000 гривень строком на 16 календарних днів до 8 травня 2018 року шляхом перерахування грошових коштів на його банківський рахунок та зобов`язався його повернути і сплатити відсотки за його користування у розмірі 40 гривень за кожен день користування, а всього 640 гривень, а також при простроченні оплати за кредитом та процентами сплатити проценти за користування кредитом з розрахунку 2% за кожен день користування кредитом 730 відсотків річних. Дата початку нарахування відсотків розпочинається з 23 квітня 2018 року. Позичальник також зобов`язувався при виникненні заборгованості сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості на 15-й день 5,02%, на 30-й день 7,67% у порядку, передбаченому пунктом 4 Умов.

Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, шляхом заповнення заяви-анкети на офіційному сайті www/bistrozaim.ua.

ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» виконало свої зобов`язання, перерахувавши кошти за кредитним договором на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay». Так, відповідно до довідки, наданої ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підтвердження виконання переказу 23 квітня 2018 року о 12:46:06, позичальнику були перераховані грошові кошти у розмірі 2000 грн.

Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення позики у встановлений термін, у зв`язку з чим станом на 13 квітня 2021 року утворилася заборгованість в розмірі 47 976 грн 10 коп., яка складається із заборгованості: по основному боргу (тіло кредиту) 2000 грн; по відсоткам - 43937 грн; індексу інфляції за весь період прострочення 860 грн. 02 коп; 3% річних від простроченої суми 2 079 грн. 08 коп.

У добровільному порядку відповідач не повертає позику, заборгованість до теперішнього часу не погашена, а тому просили ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованість за Договором надання фінансових послуг № 47 від 23 квітня 2018 року в розмірі 47 976 грн 10 коп. та судові витрати в розмірі 2 270 грн.

Відповідно до ухвали судді від 9 червня 2021 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву. в якій просив справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

У зв`язку із неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» 40858239 (нова редакція), свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серія ФУ № 922 від 27 липня 2017 рокук, ліцензії на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числів і на умовах фінансового кредиту (Розпорядження НКФУ № 3601 від 29 серпня 2017 року, ТОВ «Прості займи» є юридичною особою, фінансовою установою, яка здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та зареєстровано як фінансова установа.

Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ», які розміщені за посиланням www/bistrozaim.ua (надалі Правила).

23 квітня 2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг № 47, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2000 гривень строком на 16 календарних днів до 8 травня 2018 року шляхом перерахування грошових коштів на його банківський рахунок та зобов`язався його повернути і сплатити відсотки за його користування у розмірі 40 гривень за кожен день користування, а всього 640 гривень, а також при простроченні оплати за кредитом та процентами оплатити процент за користування кредитом з розрахунку 2% за кожен день користування кредитом 730 відсотків річних. Дата початку нарахування відсотків розпочинається з 23 квітня 2018 року. Позичальник також зобов`язався при виникненні заборгованості сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості на 15-й день 5,02 %, на 30-й день 7,67 % у порядку, передбаченому пунктом 4 Умов.

Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, шляхом заповнення заяви-анкети на офіційному сайті www/bistrozaim.ua.

У інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій містяться дані відповідача, а також у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти, перші дві цифри якого - 51, останні чотири цифри 9736 (а.с.15).

Відповідно до пунктів 4-6 заяви-анкети ОСОБА_1 підтвердив, що доступ до заповнення від його імені заяв-анкет на офіційному сайті відповідача (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише йому, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від його імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від його імені на сайт pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua є дійсними та надані ним особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на його картковий рахунок надані з його особистого мобільного телефону є дійсними та надані ним особисто.

На виконання умов договору ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» через платіжну систему за допомогою ТОВ «ВЕР ФОР ПЕЙ» здійснено переказ кредитних коштів в сумі 2000 грн на платіжну картку, вказану позичальником у заяві.

Згідно довідки ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на банківську картку НОМЕР_1 , категорія картки MasterСard, час запиту 23 квітня 2018 року о 12:37:04 було перераховано кошти у розмірі 2000 гривень.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закон України «Про електронну комерцію».

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронгну комерцію»), у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронгну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із статтями 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей стаття 1047 ЦК України).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статтей 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до укладеного між сторонами договору про надання фінансових послуг №47 від 23 квітня 2018 року позичальник ОСОБА_1 отримав кошти у розмірі 2000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності строком на 18 днів, із сплатою відсотків у розмірі 640 гривень.

Відповідно до розрахунків ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованості за кредитним договором № 47 від 23 квітня 2018 року за позичальником ОСОБА_1 станом на 13 квітня 2021 року рахується заборгованість в сумі 47 976 грн 10 коп. із якою: 2000 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 43037 грн - заборгованість за відсотками; 860 грн 02 коп - індекс інфляції за весь період прострочення; 2079 грн 08 коп. - 3% річних від простроченої суми

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) не повернув, в результаті чого чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка підлягає стягненню з відповідача.

Однак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 9 травня 2018 року по 13 квітня 2021 року в сумі 43037 гривень задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до статтей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України , про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору № 47 від 23 квітня 2018 року ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі 8 травня 2018 року, проте свої зобов"язання не виконав.

Таким чином, позикодавець ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 8 травня 2018 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 43037 грн. включає період з 9 травня 2018 року по 13 квітня 2021 року, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» вимога в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 9 травня 2018 року по 13 квітня 2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Разом з цим, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач 8 травня 2018 року, 7 червня 2018 року та 12 червня 2018 року сплатив ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» 443 гривні заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

За договором відповідач зобов`язувався сплатити позивачу відсотки за користування позикою за період з 23 квітня 2018 року по 8 травня 2021 рогку 640 грн.

Таким чином, за вказаний період відповідач не доплатив позивачу відсотки в сумі 197 грн., яка підлягає до стягнення.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 в порядку частини 2 статті 625 ЦК України 860 грн. 02 коп. індексу інфляції за весь період прострочення та 2 079 грн 08 коп. - 3% річних від простроченої суми, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд не повністю погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки ці суми ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» були визначені з урахуванням 43 037 гривень відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 9 травня 2018 по 13 квітня 2021 року, вимога про стягнення яких підлягає частовому задоволенню в сумі 197 грн.

Суд вважає, що розрахунок заборгованості зазначених сум слід проводити виходячи із заборгованості за тілом кредиту в сумі 2000 гривень та відсотків в сумі 197 грн, які є доведеними та підлягають стягненню з відповідача.

А тому, розраховуючи індекс інфляції за весь період прострочення (9 травня 2018 року по 13 квітня 2021 року) з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі 414 грн. 35 коп., яка розраховується за формулою: ((Індекс інфляції) - добуток щомісячних індексів за відповідний період (Збитки від інфляції) = (Сума боргу) (Індекс інфляції) / 100% - (Сума боргу)).

Також, за період з (9 травня 2018 рокуу по 13 квітня 2021 року) на користь позивача необхідно стягнути 193 грн 38 коп. 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання в порядку статті 625 ЦК України. Вказана сума була розрахована наступним чином:

1) з 9 травня 2018 до 31 грудня 2019 = 603 дня,

2197 x 3 % x 603/ 365 / 100 = 108 грн. 88 коп.;

2) з 01.01.2020 до 31.12.2020 = 366 дня:

2197 x 3 % x 366 / 366 / 100= 65 грн. 91 коп.;

3) з 01.01.2021 до 13 квітня 2021= 103 дня,

2197 x 3 % x 103 / 365 / 100= 18 грн 59 коп.;

4) 108 грн. 88 коп. + 65 грн. 91 коп. +18 грн. 59 коп. = 193 грн 38 коп.

За таких обставин, суд доходить висновку про те, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованість за кредитним договором № 47 від 23 квітня 2018 у розмірі 2804 грн 73 коп., яка складається з: 2000 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 197 грн. заборгованість по кредиту, 414 грн 35 коп. - індекс інфляції за весь період прострочення; 193 грн 38 коп 3 % річних від простроченої суми.

Відповіднодо вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі -132 грн 70 коп. (2804.73 * 100 % : 47 976,10 = 5,84 % * 2,270.)

Керуючись статтями 207, 526, 530, 549, 610, 625, 629, 1046-1050, 1054 ЦК України, статтями 13, 259, 263-265, 279, 280-282, 284, 289 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (69037, Запорізька область Вознесенівський район, місто Запоріжжя, вул. Незалежної України, будинок № 39-А, офіс 25, ) заборгованість за Договором надання фінансових послуг № 47 від 23 квітня 2018 року у розмірі 2804 (дві тисячі вісімсот чотири) гривні 73 (сімдесят три) копійки (з яких: 2000 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 197 грн - заборгованість за відсотками; 414 грн 35 коп - індекс інфляції за весь період прострочення; 193 грн 38 коп. - 3% річних від простроченої суми).

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 132 (сто тридцять дві) гривні 70 (сімдесять) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Білозерський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Сокирко Л.М.