Справа № 307/1086/21
Провадження № 2/307/322/21
УХВАЛА
04 листопада 2021 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за первісним позовом виконавчого комітету Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання недійсним договору,
В провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за первісним позовом виконавчого комітету Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання недійсним договору.
27 травня 2021 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
23 червня 2021 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання недійсним договору прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
01 вересня 2021 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання призначене на 04 жовтня 2021 року та 04 листопада 2021 року представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом виконавчого комітету Ужгородської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавав, про причини неявки суду не повідомив.
Представник відповідача за первісний позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , в судове засідання також не з`явилася, надала суду заяву в якій просила зустрічний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання недійсним договору залишити без розгляду.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Частиною 5 статті 223, пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.97 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" (п. п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" (п. п. 40, 41, 42 та ін.).
Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення" строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).
При направленні судових повісток сторонам роз`яснювалися наслідки неявки у судове засідання, у тому числі приписи ст. 223 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
В силу частини 3 статті 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач повторно не з`явився до суду без поважних причин.
Позивач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, докази чого наявні у матеріалах справи.
При цьому причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки це положення закону направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду.
Враховуючи викладене, за відсутності визначеного процесуальним законом обов`язку суду в чергове відкладати судовий розгляд у справі, оскільки справа не може бути розглянута за відсутності позивача, а позивач вдруге поспіль не з`явився у судове засідання, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а його неявка перешкоджає розгляду справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення первісної позовної заяви без розгляду.
Стосовно зустрічної позовної заяви суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позов.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України, визначено, що сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
З огляду на те, що сторона позивача за зустрічним позовом до початку розгляду справи по суті, скориставшись своїм диспозитивним правом, подала заяву про залишення позову без розгляду, чим реалізувала своє право, передбачене пунктом 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити зустрічну позовну заяву без розгляду. А відтак, заява позивача за зустрічним позовом про залишення позову без розгляду підлягає задоволенню.
При цьому, суд роз`яснює, що залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 223, 247, 257, 260, 353-354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву виконавчого комітету Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу - залишити без розгляду.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання недійсним договору - залишити без розгляду.
Роз`яснити, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторно звернутися до суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення (складання).

Суддя: М.Д.Стецюк