Справа № 446/1988/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Костюк У. І.

з участю секретаря судового засідання: Коваль В.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини, -
в с т а н о в и в:
08.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 56 від 09.07.2021 року щодо зняття з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 позивача зі складом сім`ї 1 одна особа, а також наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2021 р. № 188ад «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2021 року №56 в частині зняття з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 позивача зі складом сім`ї 1 одна особа» та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії, поновити позивача зі складом 1 одна особа на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 , в загальній черзі - з 03.11.2004 року, за тим же номером у списку, станом на 08.07.2021 та просив стягнути судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив військову службу у Збройних Силах України з 1994 по 11.08.2020. Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивач перебував на квартирному обліку в складі 1 особа в загальній черзі з 03.11.2004. Житловою площею під час проходження військової служби не забезпечений, компенсації не отримував. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 11.08.2020 №182 його було звільнено у запас за пунктом «а», відповідно до п.2 ч.5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». В подальшому рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке оформлене протоколом № 56 від 09.07.2021 № 56 позивача було знято з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку із звільненням його з лав Збройних Сил України в запас по закінченню контракту. Дане рішення було затверджене наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №188 від 09.07.2021. Із зазначеним рішенням житлової комісії, а також наказом командира Військової частини НОМЕР_1 позивач не погоджується, оскільки вважає їх незаконними та такими, що суперечить вимогам нормативно-правових актів
Ухвалою суду від 09.09.2021 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.
У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позов підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причин неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подавав.
Представник третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причин неявки суду не повідомив..
Суд зі згоди позивача, обумовленою у заяві поданій його представником, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін.
Згідно із ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України з 1994 по 11.08.2020. Останнє місце проходження військової служби військова частина НОМЕР_1 .
Під час проходження військової служби ОСОБА_1 зі складом сім`ї 1 (одна) особа перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 у загальній черзі з 03.11.2004.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.08.2020 № 182 ОСОБА_1 звільнено у запас відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 11.08.2020 № 182 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та зараховано до оперативного резерву першої черги за спеціальністю начальника командно технічного вузла, ВОС-0460023.
Загальна вислуга років позивача у Збройних силах України становить: календарна - 26 років, з урахуванням пільгової - 26 років 08 місяців.
Згідно із зазначеного вище Витягу із наказу від 11.08.2020 № 182 постійним або службовим житлом ОСОБА_1 не забезпечувався.
Згідно витягу з протоколу № 56 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2021 вирішено виключити майора ОСОБА_1 в складі 1 (однієї ) особи із загальної черги 03.11.2004 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов згідно керівних документів з 09.07.2021.
При цьому, житлова комісія виходила з того, що п.9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.3 ст.40 ЖК України СРСР та під. 3 п.26 Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та згідно наказу МОУ №380 від 31.07.2018 передбачають, що право залишатися на квартирному обліку в разі звільнення з лав Збройних Сил України мають військовослужбовці, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, а військовослужбовці які звільненні в запас по закінченню контракту не можуть перебувати на обліку осіб які потребують поліпшення житлових умов.
Рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 зазначене в протоколі засідання житлової комісії № 56 від 09.07.2021, а саме про зняття позивача в складі 1 (однієї ) особи із загальної черги 03.11.2004 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов згідно керівних документів з 09.07.2021 було затверджено наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 188 ад від 09.07.2021.
Звертаючись з позовними вимогами позивач ОСОБА_1 , як військовослужбовець у запасі зазначав, що рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 зазначене в протоколі засідання житлової комісії № 56 від 09.07.2021 про виключення його з квартирного обліку у зв`язку із звільненням з військової служби, та наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 188 ад від 09.07.2021 про затвердження рішення житлової комісії є незаконним і такими що порушують його конституційні права.
Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за можливе зазначити таке.
Згідно із статтями 34,37 ЖК УРСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.
Статтею 43 ЖК УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей, визначено Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03серпня 2006№1081 (з наступними змінами).
Відповідно до п. 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Пунктом 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені й в п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Визначальним у такій ситуації є дія п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у п. 62 Положення та ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений із з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту), а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційний заходів.
Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
При цьому, у вказаному пункті Порядку не зазначено таку підставу для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, як звільнення із військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту.
В свою чергу, порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України регулюється також Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України від 31 липня 2018 року № 380.
Так, відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України від 31 липня 2018 року № 380, військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Як зазначалося вище, ОСОБА_1 постійним або службовим житлом не забезпечувався, грошова компенсація не виплачувалася.
При цьому, відповідно до п. 21 Інструкції зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадин у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Таким чином, будь яких сумнівів стосовно того, що позивач, станом на час його звільнення у запас із Збройних Сил України вважався таким, що потребує надання житла та у зв`язку з цим має перебувати на відповідному обліку для його отримання, матеріали справи не містять, а судом не встановлено.
В свою чергу, відповідно до п. 1 розділу 6 Інструкції житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.
Враховуючи наведене, суд погоджується із тим, що для того, щоб позивач міг реалізувати своє гарантоване право на отримання від Міністерства оборони України постійного житла на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він має перебувати на квартирному обліку.
Поряд з цим, маючи вислугу на військовій службі понад 20 років, а саме календарна - 26 років,з урахуванням пільгової - 26 років 08 місяців та не будучи забезпеченим службовим чи постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України, після звільнення з військової служби у запас, позивач має право перебувати на квартирному обліку до одержання житла чи відповідної грошової компенсації.
Таким чином, враховуючи вимоги Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, суд приходить до висновку про те, оскаржуване рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 56 від 09.07.2021 року щодо зняття з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 позивача зі складом 1 (одна) особа, а також наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2021 р. № 188ад «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2021 року №56 в частині зняття з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 позивача зі складом 1 (одна)особа», як такого, що втратив право перебування на квартирному обліку військової частини у зв`язку із звільненням з лав ЗСУ є незаконними та підлягає скасуванню із одночасним зобов`язанням відповідача поновити позивача на квартирному обліку. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання судових витрат у справі суд виходив з такого.
Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання правової допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу правову допомогу в сумі 5800 грн., то вирішуючи такі, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема, договором про надання правової допомоги № 163-21 від 09.08.2021 укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом Хлопецьким О.О, предметом якого є надання клієнту правової допомоги у справі пов`язаній із поновленням його на квартирному обліку, актом виконаних робіт (наданих послуг) від 08.09.2021 року, згідно якого вартість послуг, наданих адвокатом становить 5800 грн., та довідкою про проведення готівкової оплати від 08.09.2021 згідно якої адвокат Хлопецький О.О. отримав кошти від ОСОБА_1 за надані адвокатом юридичні послуги правничу (правову) допомогу клієнту на підставі Акту виконаних робіт від 08.09.2021 у сумі 5800грн..
Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, а відтак з відповідача потрібно стягнути витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача, що становить 5 800,00 гривень.
Керуючись ст. ст. 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 141, 209-211, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини - задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 56 від 09.07.2021 року щодо зняття з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 зі складом сім`ї одна особа, а також наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2021 р. № 188ад «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2021 року №56 в частині зняття з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 зі складом сім`ї одна особа».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії, поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї одна особа на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 , в загальній черзі - з 03.11.2004 року, за тим же номером у списку, станом на 08.07.2021.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) сплаченого судового збору та 5800 (п`ять тисяч вісімсот гривень) понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, , місцезнаходження: Львівська область, м. Львів, вул. Батуринська, 2.
Повний текст рішення виготовлено 01.11.2021.

Суддя Костюк У.І.