Справа № 178/1909/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
29 жовтня 2021 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого Цаберябого Б.М.,
при секретарі Янченко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом ОСОБА_1 до Криничанської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, про визнання права власності на земельну частку /пай /, -
Позивачка звернулась до суду з цим позовом і вказала, що в лютому 1974 року її прийнято в члени колгоспу «За мир» Криничанського району Дніпропетровської області. З лютого 1974 року по лютий 1985 року позивачка працювала в колгоспі та була його членом, що підтверджується записами у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 . 13 лютого 1985 року без звільнення та виключення з членства колгоспу позивачку було переведено на роботу до Криничанської державної інспекції по заготовкам і якості сільськогосподарських продуктів.
20 травня 1994 року Криничанською селищною радою народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області було передано Колективному сільськогосподарському підприємству «За мир» у колективну власність земельну ділянку площею 3577,8 га для сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право колективної власності на землю, серії ДП № 384 від 13 грудня 1995 року, з метою подальшого її паювання, тобто визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства.
Позивачка вказує, що до державного акта на право колективної власності на землю, серії ДП № 384 від 13 грудня 1995 року був поданий список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, які на момент видачі цього державного акту були членами колективного сільськогосподарського підприємства «За мир» для одержання земельного паю. Також позивачка стверджує, що вона як член господарства мала право на земельну частку (пай), адже заяву про вихід із членів колективного господарства не подавала і рахувалась членом КСП, відповідно до Закону «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 грудня 1992 року № 2114-12 та статутних документів господарства. Але позивачку при розпаюванні земель КСП «За мир» не було внесено до вказаного списку та в подальшому не видано сертифікат про право на земельну частку (пай) і виділено її в натурі. Тому, з урахуванням наведеного позивачка звернулась до суду з цим позовом і просить поновити їй строк позовної давності на звернення до суду з цим позовом; визнати за нею право власності на земельну частку (пай) по колишньому КСП «За мир» в розмірі 6,00 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на землях комунальної власності Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області та зобов`язати Криничанську селищну раду Криничанського району Дніпропетровської області вирішити питання про виділення їй земельної ділянки (паю) в натурі на місцевості у розмірі 6,00 умовних кадастрових гектарів із земель комунальної власності.
Представник Криничанської селищної ради в судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений, причини неявки в судове засідання не повідомив.
Представник Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату та місце слухання справи сповіщений, причини своєї неявки в судове засідання не повідомив.
Представник Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився.
Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивачки задоволеними бути не можуть.
Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 позивачка працювала у колгоспі «За мир» та була його членом з лютого 1974 року по лютий 1985 року. 13 лютого 1985 року без звільнення та виключення з членства колгоспу позивачку було переведено на роботу до Криничанської державної інспекції по заготовкам і якості сільськогосподарських продуктів.
20 травня 1994 року Криничанською селищною радою народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області було передано Колективному сільськогосподарському підприємству «За мир» у колективну власність земельну ділянку площею 3577,8 га для сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право колективної власності на землю, серії ДП № 384 від 13 грудня 1995 року, з метою подальшого її паювання, тобто визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства.
Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95м «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Згідно ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, право власності на землю гарантується. Це право набувається та реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.
Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.
Згідно зі статтею 71 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.
Згідно статті 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.
Згідно з вимогами статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються і статтями 78 і 79 цього Кодексу.
Згідно статті 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є також підставою для відмови в позові.
На момент отримання КСП «За мир» державного акту на право колективної власності на землю, позивачка була членом у цьому товаристві і мала право на тримання сертифікату на право на земельну частку (пай), однак сертифікат на останню не виготовлявся через не внесення її до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, які на момент видачі державного акту були членами КСП «За мир» для одержання земельного паю, в той час, як позивачкою пропущено строк звернення до суду з позовом, оскільки право на позов у останньої виникло у 1995 році (коли розпочалося розпаювання земель колишніх колгоспників), що є загальновідомим фактом. Тому посилання позивачки, що їй стало відомо про порушене його право лише у 2020 році не може братися судом до уваги, оскільки позивачка, як член КСП повинна була дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай) з часу видачі сертифікатів членам КСП «За мир» на право на земельну частку ( пай). Тим більш, позивачка з дня припинення роботи в колгоспі неодноразово міняла місце роботи і не могла не володіти інформацією щодо відсутності в її трудовій книжці запису про виключення з членів колгоспу та переведення в члени КСП. Однак, позивачка у передбачений законом строк, не звернулась до суду з вказаними вимогами і поважні причини такого тривалого пропущення строку не вказала.
Згідно ч.6 ст.13 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, суд враховуючи, що прізвище позиваки не було внесено до списку членів колективного сільськогосподарського підприємства «За мир», що додається до державного акту, відповідно сертифікат на земельну частку (пай) на її ім`я не виготовлявся, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -
ОСОБА_1 в задоволенні позову до Криничанської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, про визнання права власності на земельну частку /пай / - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2021 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Б. М. Цаберябий