Справа № 473/3684/21
РІШЕННЯ

іменем України

"01" листопада 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вознесенська районна державна адміністрація Миколаївської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа в якій вказував, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 липня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-433, він є власником земельної ділянки площею 4,93 га., розташованої на території Щасливської сільської ради Доманівського району Миколаївської області (на час розгляду справи - Вознесенський район), за межами населеного пункту, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі свідоцтва ОСОБА_1 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку від 02 грудня 2011 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00951 в якому неправильно зазначено ідентифікаційний номер заявника.

Вказана обставина позбавляє власника можливості розпорядитися належним йому майном (переукласти договір оренди земельної ділянки).

Оскільки внесення змін або виправлень до вказаного документа в адміністративному порядку на час звернення до суду неможливе, а тому ОСОБА_1 просив у судовому порядку встановити факт належності йому Державного акту на право власності на земельну ділянку.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, проте останній надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Вознесенської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Оскільки матеріали містять усю необхідну для вирішення справи інформацію, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі заявника та представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 липня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-433, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,93 га., розташованої на території Щасливської сільської ради Доманівського району Миколаївської області (на час розгляду справи - Вознесенський район), за межами населеного пункту, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі свідоцтва ОСОБА_1 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку від 02 грудня 2011 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00951 в якому неправильно зазначено ідентифікаційний номер заявника НОМЕР_1 замість правильного НОМЕР_3.

Вказана обставина позбавляє власника можливості розпорядитися належним йому майном (переукласти договір оренди земельної ділянки).

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, передумовами для встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа є наявність в правовстановлюючому документі помилок щодо особи власника такого документа та, у зв`язку з цим, наявність перешкод у здійсненні нею особистих немайнових чи майнових прав.

Суд вважає, що застосування положень п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України до відносин, що є предметом розгляду, є можливим за аналогією закону (ч. 9 ст. 10 ЦПК України), оскільки в правовстановлюючому документі, що є предметом розгляду, дійсно наявна помилка щодо особи власника такого документа (присвоєного йому ідентифікаційного номера) та, у зв`язку з цим, наявні перешкоди у здійсненні ним майнових прав.

Факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа знайшов своє повне підтвердження наступними доказами:

- копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 липня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-433, згідно якого ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , є власником земельної ділянки площею 4,93 га., розташованої на території Щасливської сільської ради Доманівського району Миколаївської області (на час розгляду справи - Вознесенський район), за межами населеного пункту, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8);

- копією Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02 грудня 2011 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00951 (виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 липня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-433), згідно якого ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , є власником земельної ділянки площею 4,93 га., розташованої на території Щасливської сільської ради Доманівського району Миколаївської області (на час розгляду справи - Вознесенський район), за межами населеного пункту, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9-10);

- копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 від 31 липня 1998 року) є власником земельної ділянки площею 4,93 га., розташованої на території Щасливської сільської ради Доманівського району Миколаївської області (на час розгляду справи - Вознесенський район), за межами населеного пункту, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11-12);

- копією паспорта ОСОБА_1 (серії НОМЕР_2 від 31 липня 1998 року), згідно якого він зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с. 3-7);

- наявністю в заявника оригіналу правовстановлюючого документа.

Судом встановлено, що на час розгляду справи втрачена можливість внесення змін або виправлень до правовстановлюючого документа.

З матеріалів справи не вбачається наявність спору про право.

Враховуючи встановлені судом обставини, заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вознесенська районна державна адміністрація Миколаївської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документа - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №256965 від 02 грудня 2011 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00951, в якому ідентифікаційний номер власника ділянки зазначено « НОМЕР_1 » замість правильного « НОМЕР_3 ».

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв