Справа № 206/4922/21
Провадження № 2-з/206/83/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кушнірчука Р.О., при секретареві Ільїній І.М., розглянувши в порядку ст. 153 ЦПК України заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 45000,00 дол. США, що є еквівалентом 1182600,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він надав у борг кошти у розмірі 45000,00 дол. США ОСОБА_2 на строк до 01.01.2021, про що свідчить розписка написана позичальником. Кошти, протягом встановленого в розписці строку йому повернуто не було, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Разом з позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій та заборони відчуження житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка мотивована тим, що вказане домоволодіння належить ОСОБА_3 . Сума боргу відповідача ОСОБА_3 перед ним складає 45000,00 дол. США. З урахуванням предмету спору та суми боргу, заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи взагалі зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду у справі за його позовом, якщо останнє буде прийнято на користь позивача. Зважаючи на те, що майно, на яке позивач просить накласти арешт з забороною вчиняти певні дії, є власністю відповідача, яка у свою чергу має боргові зобов`язання перед позивачем, ОСОБА_1 просить суд задовольнити подану заяву, оскільки наразі відповідач має можливість розпоряджатись зазначеним майном, а його відчуження до вирішення справи по суті може в подальшому значно утруднити виконання можливого рішення суду.

В порядку ст. 153 ЦПК України, заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає заяву про забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, а також відповідності способу забезпечення позову вимогам ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів.

Згідно роз`яснень даних в п. 4 цієї постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Також, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка № 282650181 від 03.11.2021, на даний час відповідач ОСОБА_3 є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 1005 від 04.07.2006 та постанови Дніпровського апеляційного суду у справі №206/6043/19 від 13.10.2020.

Оскільки предметом позову є стягнення суми боргу у розмірі 45000,00 дол. США, що є значною сумою, відповідач, як власник домоволодіння, на яке позивач просить встановити заборону відчуження та заборону вчинення будь-яких реєстраційних дій, має об`єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки може в будь-який момент відчужити вказане майно третім особам або передати його на користь третіх осіб іншим шляхом з метою унеможливлення подальшого звернення стягнення на її майно, що значно утруднить чи взагалі унеможливить виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, належного відповідачу, а також шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій відносно вказаного майна - є співмірним із заявленими позовними вимогами, а необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень статей 149-153 ЦПК України, свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Вжиття таких заходів є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захід забезпечення позову, якій просить застосувати позивач у вигляді заборони відчуження спірної квартири та вчинення будь-яких реєстраційних дії, не носить дискримінаційного характеру стосовно сторін у спорі, а його застосування здійснюється на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

В той же час, з огляду на те, що нерухоме майно, щодо якого позивач просить застосувати заходи забезпечення позову на праві власності належить ОСОБА_3 , а ризик відчуження вказаного нерухомого майна пов`язаний в першу чергу із вчиненням дій власника такого майна, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову та вважає за необхідне заборонити ОСОБА_3 чи будь-яким інших особам, у будь-який спосіб здійснювати відчуження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 чи вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно вказаного нерухомого майна.

Що стосується зустрічного забезпечення, суд зазначає, що перелік підстав, за яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначено ч. 3 ст. 154 ЦПК України, зокрема якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. В інших випадках застосування зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком.

У зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження вказаних обставин, суд вважає за необхідне не застосовувати зустрічне забезпечення та звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_3 не позбавлена можливості в подальшому звернутися до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 154, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 та будь яким іншим особам, до розгляду справи № 206/4922/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по суті здійснювати у будь-який спосіб відчуження, а також вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо виникнення, визнання, зміни, припинення речових прав щодо домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з А-1- житловий будинок, загальною площею 83,6 кв.м. та житловою площею 51,0 кв.м., В-2 житловий будинок загальною площею 330,2 кв.м. та житловою площею 157,1 кв.м., Б гараж, Г вбиральня, Д,Ж навіси, 1-11, І-ІІІ споруди, що знаходяться на земельній ділянці площею 600 кв.м. на підставі рішення Придніпровської міськради від 13 вересня 1960 року за №16/218, крім того лишки, площею 378,0 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Стягувач (позивач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Боржник (відповідач): ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Р.О. Кушнірчук