Справа № 307/3825/21
Провадження № 2-з/307/33/21
У Х В А Л А

02 листопада 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів заяву ОСОБА_1 в інтересах якого звернувся його представник - адвокат Матіко Р.І., про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Тячівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним рішення про затвердження технічної документації, щодо встановлення і відведення меж земельної ділянки в натурі, витребування земельної ділянки та житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2021 року до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Тячівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним рішення про затвердження технічної документації, щодо встановлення і відведення меж земельної ділянки в натурі, витребування земельної ділянки та житлового будинку.

Разом з позовом представником позивача, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд: накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальної площею 137,7 м2, житловою площею 44,4 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 244, та земельну ділянку кадастровий номер :04:004:0074 площею 0,0934 га. в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 244, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Заяву обґрунтовано тим, що факт неодноразового відчуження житлового будинку та земельної ділянки є достатніми підставами вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки вказане майно може бути продано на користь третіх осіб повторно до набрання законної сили судовим рішенням за результатами вирішення даного спору.

Учасники справи в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України в судове засідання не викликалися.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову є визнання недійсним рішення двадцятої сесії VІІ скликання від 23 лютого 2018 року № 642 «Про затвердження технічної документації, щодо встановлення і відведення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_3 , мешк. АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», яким затверджено технічну документацію, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за кадастровим номером :04:0047:0074 та надано у приватну власність ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 площею 0,0934 га. та витребування у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером :04:004:0074 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 площею 0,0934 га., а також житлового будинку АДРЕСА_1 , загальної площею 137,7 м2, житловою площею 44,4 м2.

Згідно п.1 ч.2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Суд вважає обґрунтованими побоювання позивача щодо можливості відчуження спірного майна, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у разі ухвалення рішення його на користь.

У відповідності до ч.1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що предметом спору в даній цивільній справі є визнання недійсним рішення про затвердження технічної документації, щодо встановлення і відведення меж земельної ділянки в натурі, витребування земельної ділянки та житлового будинку та існує реальна загроза неможливості ефективного захисту і поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому дана заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 149-154, 247, 260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальної площею 137,7 м2, житловою площею 44,4 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 244, та земельну ділянку кадастровий номер :04:004:0074 площею 0,0934 га. в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 244, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням суду по суті спору.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала на підставі частини першої статті 157 Цивільного процесуального кодексу України підлягає негайному виконанню з дня її проголошення незалежно від оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення (складання).

Стягувач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя: М.Д.Стецюк