РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/688/21

Провадження № 2-о/700/27/21

03 листопада 2021 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Пічкура С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Сіденко Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка цивільну справу 700/688/21 , провадження № 2-о/700/27/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лисянська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, заінтересована особа: Лисянська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_2 . Вона є спадкоємцем майна померлого і при зверненні із до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини було виявлено, що державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім`я ОСОБА_2 , проте як в його свідоцтві про народження, паспорті та свідоцтві про смерть зазначено ОСОБА_2 . Розбіжності в правовстановлюючих документах позбавляють її можливості реалізувати право на прийняття спадщини, що і стало причиною звернення до суду.

У судове засідання заявник не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.02.2021 року.

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 25.08.1951 року та серії НОМЕР_3 від 27.08.1963 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними братом та сестрою.

Згідно з державним актом про право приватної власності на землю І-ЧР № 014961 ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,61 га, розташовану на території Босівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Постановою державного нотаріуса Лисянської державної нотаріальної контори № 1212/02-31 від 07.05.2021 року ОСОБА_1 , як спадкоємцю за законом, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з розбіжностями в поданих документах.

В довідці виконавчого комітету Виноградської сільської ради село Босівка Зенигородського району Черкаської області зазначено, що відповідно до погосподарської книги Босівської сільської ради № 6, особовий рахунок № НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований і проживав на території Босівської сільської ради, а ОСОБА_2 ніколи в селі не був зареєстрований і не проживав.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а виправити помилку в документі у позасудовому порядку неможливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, дослідивши усі надані докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за необхідне встановити факт належності державного акта на право приватної власності на землю, який виданий на ім`я ОСОБА_2 ОСОБА_2 та факт родинних відносин, зокрема, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 315-319 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лисянська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 014961, який виданий 08 червня 2001 року на ім"я ОСОБА_2 належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною сестрою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Д. Пічкур