Справа №461/2866/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2021 року м.Львів
Галицький районний суд м.Львова
головуючого судді Романюка В.Ф.
секретаря судового засіданні Цюпака В.І.
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача Ікавого М.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , в якому просить:
Стягнути з ОСОБА_3 (Адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 8 093,36 (вісім тисяч дев`яносто три гривні 36 копійок) гривні матеріальної шкоди;
Стягнути з ОСОБА_3 (Адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 53 899,00 (п`ятдесят три тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять гривень 00 копійок) гривень моральної шкоди;
Стягнути з ОСОБА_3 (Адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) гривень 12 480,97 (дванадцять тисяч гривень чотириста вісімдесят гривень 97 копійок) гривень витрат, пов`язаних із залученням експерта та витрати на професійну правничу допомогу.
В обгрунтування поданого позову покликається на те, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2019 року по справі №461/5719/18, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 16.07.2019 року, вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2019 року стосовно ОСОБА_3 залишено без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Внаслідок умисних та протиправних дій відповідача позивачу було завдано тілесні ушкодження, в результаті яких він поніс матеріальні збитки, а також вказаними діями йому було завдано моральної шкоди, враховуючи, що при розгляді кримінального провадження цивільний позов не заявлявся, завдана матеріальна і моральна шкода не відшкодована. Відповідач, заподіяв позивачу тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа та струсу головного мозку з незначними клінічними проявами, які утворились від дії тупого предмета, що відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичного експерта від 25.06.2018р. №639. Позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується скеруванням та виписками №8516, від 03.10.2018р. №122-1309/826, від 11.18р. №122-1309/1035. За час лікування, позивачем витрачено кошти в розмірі 8 093,36 гривень для придбання ліків, що підтверджується фіскальними чеками.
Відповідачем жодних коштів на лікування позивачу надано не було, понесені матеріальні витрати на момент подання позову не компенсовані. Тому, для необхідності забезпечення реалізації права позивача, на відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, на підставах, передбачених законом слід стягнути з відповідача 8 093,36 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Крім цього, в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 позивачу було завдано моральних, душевних страждань, що змусили його докласти значних зусиль для організації свого життя, був змінений на тривалий час його усталений розпорядок дня, було порушено звичний для нього ритм життя, що полягає у тому, що відносно позивача було вчинено кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого він відчував біль, отримав тілесні ушкодження, був змушений перебувати на лікуванні.
Навіть станом на сьогоднішній день, внаслідок перенесеної ЗЧМТ, та умисних, протиправних дій ОСОБА_3 щодо нанесення позивачу тілесних ушкоджень в останнього постійні головні болі, запаморочення, слабкість.
Для визначення матеріального еквівалента моральної шкоди, позивач звернувся до КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з клопотанням про проведення амбулаторної судово-психологічної експертизи.
Експертом-психологом за даними первинного клінічного інтерв`ю, експериментально-психологічного дослідження встановлено, що ситуація, яка мала місце 15 червня 2018 року для ОСОБА_1 була психотравмуючою та вплинула на його стан психічного та психологічного здоров`я, тобто, йому нанесено моральну шкоду.
За наслідками проведених досліджень, судовим експертом-психологом складено висновок судово-психологічної експертизи від 09.09.2020р. №27/к, згідно якого розрахунок матеріального еквівалента моральної шкоди складає 53 899 гривень.
Отже, завдана позивачу моральна шкода оцінюється у 53 899, 00 гривень.
Таким чином, з врахуванням наведеного, позивач просить суд позовні вимоги задоволити.
Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. /а.с.68/
17 травня 2021 р. від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів. /а.с.76-126/.
07 липня 2021 року представником відповідача ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву. /а.с.132-143/.
09 вересня 2021 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про компенсацію витрат на професійну допомогу. /а.с.153-154/.
07 жовтня 2021 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про відмову від частини позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8 093,36 (вісім тисяч дев`яносто три гривні 36 копійок) гривні матеріальної шкоди. /а.с.168/.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заяву про відмову від частини позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8 093,36 (вісім тисяч дев`яносто три гривні 36 копійок) гривні матеріальної шкоди, підтримали. Просили суд закрити провадження в частині позовних вимог, які стосуються стягнення матеріальної шкоди. В іншій частині позовних вимог підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Просили суд позовну вимоги про стягнення моральної шкоди задоволити повністю.
Крім цього, представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що після вирішення спору по суті, буде звертатися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 проти закриття провадження у справі щодо стягнення матеріальної шкоди не заперечили.
Щодо моральної шкоди зазначили, що таку визнають в сумі 6000,00 грн., в іншій частині просять суд відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;
Частинами 1, 3 ст.206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
У відповідності до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження по справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Підстав для неприйняття заяви про відмови від позовних вимог, у суду не має.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне прийняти від позивача відмову від частини позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди та на підставі ст.255 ЦПК України закрити провадження у цій частині. Сторони, відповідно до положень ст.ст.49, 255 ЦПК України, відмовився від частини позовних вимог, підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлені, відмова від частини позовних вимог не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує права сторін, наслідки відмови від позову сторонам зрозумілі.
Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд встановив, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2019 року по справі №461/5719/18, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 16.07.2019 року, вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2019 року стосовно ОСОБА_3 залишено без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Зі змісту вироку вбачається, що 15 червня 2018 року приблизно о 12 год. 10 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на проїжджій частині на перетині вул. Князя Романа та пл. Галицька у м. Львові, умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, наніс два удари рукою в обличчя ОСОБА_1 , який знаходився в салоні автомобіля «Рено Логан» д.н.з. НОМЕР_3 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа та струсу головного мозку з незначними клінічними проявами, що відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 при допиті в судовому засіданні визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Показав, що дійсно 15 червня 2018 року приблизно о 12 год. 10 хв. перебуваючи на проїжджій частині на перетині вул. Кн. Романа та пл. Галицька у м. Львові вийшов зробити потерпілому зауваження щодо порушення правил дорожнього руху, проте був в поганому настрої через побутові проблеми та через образу з боку потерпілого, та вдарив потерпілого ОСОБА_1 по обличчю кулаками. Не заперечив, що наніс два удари. Просив суворо не карати.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач, заподіяв позивачу тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа та струсу головного мозку з незначними клінічними проявами, які утворились від дії тупого предмета, що відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичного експерта від 25.06.2018р. №639. /а.с.89/. У зв`язку і чим, позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується скеруванням та виписками №8516, від 03.10.2018р. №122-1309/826, від 11.18 р. №122-1309/1035. /а.с.93-118/.
Внаслідок умисних та протиправних дій відповідача позивачу було завдано тілесні ушкодження, в результаті яких йому було завдано моральної шкоди, яку оцінює в сумі 53 899,00 грн., яка відповідачем не відшкодована.
Згідно з частиною першою, пунктом 3 частини другої, частиною третьою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Отже, з врахуванням обставин даної справи підставою для відшкодування моральної шкоди є конкретне рішення, дія чи бездіяльність особи, незаконність якого підтверджена відповідним рішення суду та доведення позивачем спричинення такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди у чітко визначеному грошовому еквіваленті.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, позивач в обґрунтування своєї позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди, посилається на те, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 позивачу було завдано моральних, душевних страждань, що змусили його докласти значних зусиль для організації свого життя, був змінений на тривалий час його усталений розпорядок дня, було порушено звичний для нього ритм життя, що полягає у тому, що відносно позивача було вчинено кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого він відчував біль, отримав тілесні ушкодження, був змушений перебувати на лікуванні.
Внаслідок перенесеної ЗЧМТ, та умисних, протиправних дій ОСОБА_3 щодо нанесення позивачу тілесних ушкоджень у нього постійні головні болі, запаморочення, слабкість.
Для визначення матеріального еквівалента моральної шкоди, позивач звернувся до КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з клопотанням про проведення амбулаторної судово-психологічної експертизи.
Експертом-психологом за даними первинного клінічного інтерв`ю, експериментально-психологічного дослідження встановлено, що ситуація, яка мала місце 15 червня 2018 року для ОСОБА_1 була психотравмуючою та вплинула на його стан психічного та психологічного здоров`я, тобто, йому нанесено моральну шкоду.
За наслідками проведених досліджень, судовим експертом-психологом складено висновок судово-психологічної експертизи від 09.09.2020р. №27/к, згідно якого розрахунок матеріального еквівалента моральної шкоди складає 53 899 гривень./а.с.124-126/.
Отже, завдана позивачу моральна шкода оцінюється у 53 899, 00 гривень.
Однак, вказаний висновок, який позивач ставить в основу відшкодування моральної шкоди, судом до уваги не приймається, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ І процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Згідно ст. 8 Закону України «Про судову експертизу» організація науково - методичного забезпечення судово-експертної діяльності та організаційно - управлінські засади діяльності державних спеціалізованих установ покладаються на міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, до сфери управління яких належать державні спеціалізовані установи, що здійснюють судово-експертну діяльність.
Частиною 3 ст. 8 Закону України «Про судову експертизу» встановлено, що методики проведення судових експертиз (крім судово-медичних та судово - психіатричних) підлягають атестації та державній реєстрації в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 4.12. наказу Міністерства юстиції України №53/5 від 08 жовтня 1998 року «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» висновок експерта складається з обов`язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки).
У вступній частині висновку експерти зазначаються.:
Відповідно до пункту 6.5. наказу Міністерства юстиції України №53/5 від 08 жовтня 1998 року «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» при проведенні психологічних експертиз використовуються загальновідомі в науковій практиці психологічні методики і такі, що пройшли державну атестацію, та їх авторські модифікації, що відбираються з урахуванням специфіки експертних досліджень і конкретних питань, поставлених перед психологічною експертизою.
У вступній частині висновку №27/к, експерт зазначає лише відомості, зазначені в клопотанні про проведення психологічного дослідження. Однак, всупереч вимогам законодавства висновок експерта №27/к не містить посилання на нормативно-правові акти, які регламентують порядок проведення даного виду експертизи, не містить посилання на наукову та довідкову літературу, яка очевидно використовувалася експертом у дослідженні, перелік використаних методик - тестувань не містить зазначень реєстраційних кодів. Експерт тільки вказує, що під час дослідження використовував лише надані позивачем матеріали справи, при проведенні ЕПД присутній позивач.
Психологічна частина висновку експерта №27/к містить посилання на процедури, що використовувалися експертом під час проведення судово - психологічної експертизи. Психологічне дослідження складалося з наступних процедур: проведення психодіагностичної бесіди, первинне клінічне структуроване інтерв`ю, обстеження особливостей особистісної сфери позивача із застосуванням батареї психодіагностичних методик (тест Аеонгарда-Шмишека, тест Кеттелла, ММРІ, шкала Векслера, методика РРІ, методика дослідження вольового самоконтролю ВСК), обстеження психологічного стану позивача (тест Айзенка, тест Дірі, тест Q-SORT, методика Спілберга, методика Тейлора)
Експертне дослідження здійснювалося з використанням методик-тестувань, які від 28 січня 2021 року рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України виключені із Реєстру методик проведення судових експертиз.
Зокрема, виключені із Реєстру методик проведення судових експертиз тест Леонгарда-Шмишека, тест Каттелла (16-ти факторний особистісний опитувальник) та її варіанти, методика ММРІ (методика багатоаспективного дослідження особистості - Мінесотський багатофакторний особистісний опитувальник), тест Айзенка, методика Спілберга, методика Тейлора, методика В.Bourdon.
Виключення даних методик-тестувань із Реєстру методик проведення судових експертиз свідчить про неактуальність останніх та неможливість їх використання експертами під час проведення відповідних експертних досліджень.
В синтезуючій частині висновку експерта №27/к експерт наводить розрахунок матеріального еквіваленту моральної шкоди. Однак, експерт не зазначає інформації на підставі якої методики здійснювався даний розрахунок, ні назви даної методики, ні нормативний акт, в якому вона закріплена.
Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 53 899,00 гри., експерт не наводить даних з яких випливає саме така сума. Експерт зазначає, що у даному випадку елемент формули «d», який відображає розмір презюмованої шкоди, становить 52 899,00 грн. Однак, мотивів та підстав визначення саме такого розміру презюмованої шкоди експерт не наводить. Тому, суд приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що експерт самостійно, виходячи із суб`єктивних переконань визначив даний розмір, який був базовим під час визначення кінцевого матеріального еквіваленту заподіяної моральної шкоди та має безпосередній вплив на резолютивну частину висновку експерта.
Крім цього, висновок експерта №27/к не відповідає нормам чинного законодавства. Оскільки експертом використовувалися методики, які виключені з Реєстру методик проведення судових експертиз, а також розрахунок матеріального виразу моральної шкоди носить надуманий та безпідставний характер.
При вирішення питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
За змістом частини першої, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
За приписами частини першої, пунктів 1-2 частини третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Суд враховує те, що позивач на підставі п.п.2, 6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь ДСА України підлягає стягненню судовий збір у сумі 168,43 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України:«інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог».
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено: «Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.».
Представником позивача подано заяву про стягнення з відповідача понесених судових витрат. Проте, в процесі розгляду справи, ним зроблено заяву про те, що докази про розмір таких витрат, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. З огляду на зазначене, питання про стягнення судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, буде вирішене судом шляхом постановлення додаткового рішення у разі подання відповідних доказів протягом встановленого строку.
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 49, 81, 133, 141, 206, 255, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, ст.22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про судову експертизу» суд, -
Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позовних вимог до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення.
Провадження в частині позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення, - закрити.
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (Адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ДСА України судовий збір у сумі 168,43 грн.
В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Повний текст судового рішення буде складений 03 листопада 2021 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Романюк В.Ф.