Справа № 513/1111/20
Провадження № 2/513/140/21
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Рязанової К.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Коржан О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця,
в с т а н о в и в:
Позовні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_3 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 02 березня 2012 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, який у подальшому було збільшено до 3300 гривень.
ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.
Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_3 є відповідачі по справі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
02 квітня 2020 року позивачем була направлена претензія кредитора до Саратської районної державної нотаріальної контори, та 15 квітня 2020 року отримана відповідь, відповідно до якої спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк".
Позивач вважає, що відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлої, оскільки відповідачі не відмовились від спадщини у встановлені цивільним законодавством строки.
Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він підтримав позов, просив справу розглянути за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи.
Відповідачам, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судові виклики надсилались за адресою їхнього місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак повідомлення повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також, про час та місце розгляду справи відповідачі повідомлялись, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.
Отже, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явились в судове засідання без повідомлення причин та не подали відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 02 листопада 2021 року постановлено провести заочний розгляд даної справи.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 02 березня 2012 року ОСОБА_3 звернулась до АТ "КБ "Приват Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.10).
Згідно вказаної заяви ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У анкеті-заяві від 02 березня 2012 року зазначено, що вона згодна з тим, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract", "Універсальна Gold" та Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті www.privatbank.ua (а.с. 19).
Пунктом 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Згідно актового запису про смерть № 563 від 29 жовтня 2015 року, складеного Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Сарата Одеської області.
07 квітня 2020 року Саратською районною державною нотаріальною конторою повідомлено позивача про те, що заведена спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 .
Оскільки позичальник (боржник) помер, то відповідати перед АТ КБ "Приватбанк" на підставі ст. ст. 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.
При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:
- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;
- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;
- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, встановити дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);
- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який закріплений у статті 81 ЦПК України та передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
Як зазначено вище, спадкова справа №31/2020 заведена Саратською районною державною нотаріальною конторою щодо майна померлої ОСОБА_3 , на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк», спадкоємці померлої ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались.
Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_3 на день її смерті остання була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 24 травня 2021 року №387, згідно погосподарської книги №9 за 2016-2020 роки, особовий рахунок НОМЕР_1 власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , являлася померла ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За цією адресою зареєстровані: донька померлої ОСОБА_1 , 1972 року народження, онук померлої ОСОБА_4 , 2000 року народження, онучка померлої ОСОБА_5 , 2002 року народження, син померлої ОСОБА_2 , 1977 року народження.
Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Таким чином, спадкоємцями за законом першої черги після смерті боржника ОСОБА_3 є її діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Доказів відмови від спадщини відповідачі не надали.
Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Враховуючи вищевикладене, відповідачі зобов`язані задовольнити вимоги кредитора у межах вартості спадкового майна, в рівних частках.
Разом з тим, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитом, позивач просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично позичальник отримав в борг) у розмірі 3009,06 гривень, стягнути заборгованість за нарахованими відсоками у розмірі 7360,11 гривень, а також пеню у розмірі 241,75 гривень.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в «ПриватБанку», які розміщені на сайті банку, як невід`ємні частини вищевказаного кредитного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий Банком до позову витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в «ПриватБанку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк».
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що вказано й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у провадженні № 6-16цс15.
Суд вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (02 березня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (15 грудня 2020 року надходження позову до суду), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в «ПриватБанку» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд вважає, що витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису ОСОБА_3 , а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02 березня 2012 року шляхом підписання анкети-заяви.
Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, від яких не було відступлено у постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року по справі № 358/384/19, від 23.12.2020 року у справі № 191/2648/17.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору Банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Разом з тим, відповідачами не спростовано наявність заборгованості у розмірі 3009,06 грн.
За таких обставин, суд вважає, що задоволенню підлягають вимоги Банку про стягнення з відповідачів коштів у сумі 3009,06 грн., але в межах вартості спадкового майна.
Правові підстави для задоволення позову про стягнення з відповідачів на користь Банку заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7360,11 гривень та пені у сумі 241,75 гривень відсутні.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в рівних частках з кожного на користь Банку документально підтверджений сплачений останнім судовий збір за подання позову, пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам 28,4 %, тобто з кожного по 298,48 гривень = (2102 грн. х 28,4 %) : 2.
Керуючись ст.ст. 608, 1218, 1219, 1267, 1281, 1282, 1296 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 89, 258, 259, 263-265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Саратським районним судом за заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після проголошення рішення, а відповідачем - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 25 листопада 1996 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 04 жовтня 2018 року органом 5144, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Суддя К. Ю. Рязанова