Справа № 219/5148/21
Провадження № 2/219/2235/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

2 листопада 2021 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Худіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Лосинської І.М.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Гуревича Максима Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

21.05.2021 адвокат Гуревич М.Г. який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 травня 2021 року. В належній позивачу квартирі зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вищезазначена квартира була придбана з прописаним в ній відповідачами. Відповідачі не є членами сім`ї позивачки. За вказаною адресою вони не проживають з початку січня 2016 року, тобто вже більше шести років. Вказує, що через реєстрацію відповідачів в належній позивачу квартирі немає можливості оформити субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що негативно впливає на її майновий стан. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду, оскільки у даному випадку порушується її право як власника майна.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 7.06.2021 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гуревич М.Г. в судове засідання не з`явилися. Разом з тим, 2.11.2021 представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України», в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Також відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України», в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Також відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України», в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Також відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та його представник не заперечують.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі договору купівлі продажу від 21 травня 2021 року (а.с.34).

Відповідно до акту про не проживання, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за вищевказаною адресою не проживають з 2016 року та по теперішній час (а.с.7).

Згідно з договором купівлі продажу квартири від 21 травня 2021 року ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_6 продав квартиру за вищевказаною адресою гр. ОСОБА_1 (а.с.34).

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Та обставина, що відповідачі не зняті з реєстрації із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу, як власниці квартири володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням її права власності.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підставі своїх вимог.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не проживають у спірній квартирі з 2016 року, витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг не сплачують, а тому суд визнає ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 5, 12, 81, 141, 142, 229, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву представника позивача адвоката Гуревича Максима Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О.Худіна