Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/421/21
Провадження № 2/936/129/2021
05.11.2021 смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Павлюк С.С.,
з участю секретаря Собран Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про виділ в натурі житлового будинку, прибудинкових господарських споруд, будівель, визнання та припинення права власності, -
Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про припинення права спільної часткової власності, поділ в натурі житлового будинку, прибудинкових господарських споруд, будівель, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності.
Позивач позов мотивує тим, що є власником 4/6 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , успадкувавши майно за законом та заповітом. Співвласником інших 2/6 частини зазначеного будинку фактично є її брат ОСОБА_2 . На сьогодні порушуються її права у володінні майном. Відсутність поділу будинку в натурі дає можливість відповідачеві безпідставно протягом тривалого часу користуватися будинком в цілому, що перевищує належні йому 2/6 частини. Також відсутність такого поділу не дає можливості позивачці вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, оскільки належні їй частини домоволодіння конкретно не визначені. У будинку зареєстрований також її племінник ОСОБА_6 , 1979 р.н., який є інвалідом II групи (психічне захворювання), який іншим житлом не забезпечений. Відповідач його в будинок не впускає. Відповідач буває агресивний і проживати з ним та членами його сім`ї в одному приміщенні небезпечно. На сьогодні угоди про поділ майна в натурі, що є у спільній частковій власності, не досягнуто. Будинок поступово руйнується, позивач не може за ним доглядати через неприязні стосунки з відповідачем.
25.05.2021 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні ухвалою суду від 01.07.2021 року до участі у справі залучено третіх осіб, котрі не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які котрі зареєстровані у спірному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
15.07.2021 року позивач звернулась до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в яких просить виділити їй в натурі майно, що становить 4/6 частини житлового будинку та надвірних споруд і будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з планом можливого варіанту виділу, що є частиною технічного паспорту державного виробничого підприємства технічної інвентаризації №142. Визнати за нею право приватної власності на виділені в натурі конкретні приміщення та надвірні споруди й будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . У разі визнання за нею права власності на виділені в натурі конкретні приміщення та надвірні споруди й будівлі, припинити право спільної часткової власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповіді на відзив позивач вважає відзив на позовну заяву таким, що жодним чином не спростовує фактів, які зазначені в позовній заяві. Відповідач акцентує увагу на тому, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду (стаття 365 Цивільного кодексу України) на підставі позову інших співвласників, якщо: таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Однак у відзиві на позовну заяву відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про завдану істотну шкоду або можливість завдання такої шкоди його законним інтересам. Бажання відповідача й надалі самостійно користуватися всім спірним домоволодінням та не допускати позивача до користування своєю часткою спільного сумісного майна не грунтується на вимогах чинного законодавства. Факт наявності проблем зі здоров`ям у відповідача не виключає його права на володіння, користування і розпорядження належним майном.
Позивач на розгляд справи з`явилась, звернулась до суду із заявою про проведення судового засідання без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує, просить суд при винесенні рішення врахувати висновок експерта №524/09-21 від 23.09.2021 року та виділити їй в натурі частину майна, визначену експертом у першому варіанті даного Висновку, крім цього, просить суд не стягувати з відповідача в її користь компенсацію в розмірі 4686,06 грн. за відхилення від її ідеальної частки майна.
Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення та відповідь на відзив, просив суд в задоволенні позову відмовити.
Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розгляд справи не з`явились, причини їх неявки суду, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач являється власником 4/6 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 26.09.2016 року, яке набрало законнї сили 18.10.2016 року, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №182870873 від 30.09.2021 року.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Інша частка будинку належить відповідачу по справі.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до вимог ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
В силу ч.1 ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.
У п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Згідно з роз`ясненням в п.7 тієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У справі № 6-12цс13, а саме в постанові від 03 квітня 2013 року, Верховний Суд України дійшов наступних висновків щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Згідно з ч. 3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Позивач наполягала саме на Варіанті №1 розподілу вищевказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .
В свою чергу відповідач заперечував щодо обидвох варіантів розподілу житлового будинку, що були запропоновані експертом та викладені у його висновку.
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно».
Аналогічна правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-ц провадження №61-9955св19.
За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Вивчивши зазначені варіанти поділу житлового будинку, врахувавши думку сторін по справі, суд приймає до уваги вказаний висновок експертів та вважає, що запропонований експертами Варіант №1 виділу відповідає якнайкращим інтересам сторін, є наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, забезпечує можливість експлуатації будинку і господарських будівель, як окремих об`єктів нерухомості, необхідність проведення переобладнань не потребує великого обсягу затрат матеріального характеру та фізичних зусиль, тому саме за цим варіантом розподілу суд вважає доцільним розділити житловий будинок із надвірними спорудами .Крім цього, слід стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальну частку позивача у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами в сумі 4686 грн. 06 коп.
Щодо заперечень відповідача стосовно заявлених уточнених позовних вимог, то суд не приймає такі до уваги, оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається під час розгляду вказаної справи, суду не надано. Разом з тим, відповідач не клопотав про проведення альтернативного експертного дослідження щодо варіантів поділу будинку, сам не замовляв виготовлення експертного висновку.
Отже, вирішуючи даний спір, враховуючи спірні правовідносини, що склались між сторонами у справі та неможливість досягнення ними домовленості щодо обрання варіанту поділу, розмір часток будинковолодіння, які належать сторонам у справі, суд, проводячи поділ спірного будинковолодіння згідно з рекомендаціями, викладеними у висновку експерта експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №524/09-21 від 23.09.2021 року, вважає, що запропонований експертом варіант №1 поділу, як було зазначено вище, передбачає найменше відхилення від ідеальних часток та, відповідно, найменшу грошову компенсацію за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки будинковолодіння.
Оскільки суд дійшов висновку про виділ позивачці її частки майна, що є правовою підставою для припинення права спільної часткової власності на це майно, враховуючи, що у цьому випадку позивачка набуває право власності на виділене майно, керуючись приписами Закону України «Про держану реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з метою недопущення порушення положень ст.317 ЦК України, суд вважає, що вимоги про визнання за позивачкою права власності на окрему житлову будівлю також підлягають задоволенню.
Виділення в натурі кожній із сторін у власність належної їм частки та припинення спільної часткової власності на спірне нерухоме майно, надасть можливість кожній стороні на підставі рішення суду здійснити реєстрацію права власності як на окремий об`єкт.
Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог, враховуючи встановлені судом обставини справи, приймаючи до уваги обраний варіант розподілу спірного будинковолодіння, суд приходить до висновку, що є правові підстави для задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі, з наведених вище мотивів та підстав.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3632 грн., згідно вимог ст.141 ЦПК України та відповідно до задоволених позовних вимог з відповідача підлягають стягненню частково судові витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1816 грн., а сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1816 грн., підлягає поверненню позивачці.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141, 213-215, 263-265, 272, 353, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 в натурі частку майна, що становить 4/6 частини житлового будинку та надвірних споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: погріб площею 10,20 м.2, кухню площею 18,50 м.2, ванну площею 5,90 м.2, кладовку площею 6,00 м.2, житлову кімнату площею 18,30 м.2.
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на виділені в натурі приміщення, а саме: погріб площею 10,20 м.2, кухню площею 18,50 м.2, ванну площею 5,90 м.2, кладовку площею 6,00 м.2, житлову кімнату площею 18,30 м.2., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з виділенням частки в натурі.
Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять) грн. відповідно до квитанцій від 12.05.2021 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять) грн.
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судомм.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;
третя особа: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особа: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя Павлюк С.С.