Провадження № 2/127/4869/21
УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху

02 листопада 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання вини відповідача щодо невиконання рішення суду та стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання вини відповідача щодо невиконання рішення суду та стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175, 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.
Відповідно ч. 6 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.
Позивач за вирішенням спору звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області.
Підставою для звернення з позовною заявою до Вінницького міського суду Вінницької області позивач зазначив положення ч. 2 ст. 27 та ч. 15 ст. 28 ЦПК України, відповідно до яких позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.
Місцезнаходженням відповідача - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України є АДРЕСА_1 .
Посилання на докази, які підтверджують місцезнаходження військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України чи житлово-побутової комісії військової частини на території щодо якої розповсюджується юрисдикція Вінницького міського суду Вінницької області позовна заява не містить. Не додані таки докази і до позовної заяви.
Слід звернути увагу на те, що предметом позову, є зокрема і стягнення з відповідача шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.
Звертаючись до Вінницького міського суду Вінницької області з вищезазначеною позовною заявою позивач надав копію паспорта, відповідно до якого зареєстрованим місцем проживання останнього є АДРЕСА_1 , (військова частина) та одночасно в позовній заяві вказав про те, що місцем проживання є АДРЕСА_2 .
Натомість позовна заява не містить посилання на докази, які свідчать про зареєстроване місце перебування позивача за адресою: АДРЕСА_2 . Не додані такі докази позивачем і до позовної заяви.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
Звертаючись з позовною заявою до суду, позивач підставою для звільнення від сплати судового збору зазначив положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та одночасно надав ксерокопію посвідчення сер. НОМЕР_2 від 04 червня 2015 року.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Як зазначалось вище предметом спору у даній справі є визнання вини відповідача щодо невиконання рішення суду та стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Відповідно до частини другої статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Аналіз пункту 13 частини 1 статті 5 Закону "Про сплату судовий збір" в сукупності з частиною 2 статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.
Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.
Враховуючи, що вирішення спору не стосується порушення прав позивача на соціальний захист, як учасника бойових дій, то він не звільнений від сплати судового збору на підставі положень пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.
Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020, справа № 545/1149/17 та в подальшому застосована Верховним Судом у постанові від 19.10.2020 у справі №240/934/20.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн). За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11350 грн).
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Враховуючи, що позовна заява містить дві вимоги немайнового характеру позивачеві слід сплатити судовий збір в розмірі 1816,00 грн (908,00 Х 2). Одночасно позовна заява містить дві вимоги майнового характеру на загальну суму 1 091 937,45 грн, а тому позивачеві слід сплатити судовий збір за позовними вимогами майнового характеру в розмірі 10919,37 гр. (1% ціни вимог майнового характеру).
Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору наступні: отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101; код ЄДРПОУ отримувача: 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку UA0002856.
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в розмірі 12735,37 грн.
Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна мстити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.
Позивач, звертаючись до суду просить визнати вину житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 (п. 1) та вину військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (п. 2), що полягає в ухиленні від виконання рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 09 листопада 2020 року у справі №132/711/20.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною 2 статті 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Крім того, вказаною статтею передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Позивачу слід звернути увагу на способи захисту свого права та визначитись із змістом заявлених позовних вимог.
Окремо суд звертає увагу позивача на правові підстави позову за вимогами про стягнення шкоди, зокрема і в частині виникнення такого права.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
З наведеного слідує, що в фізичної особи, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, право на відшкодування останньої виникає на підставі обвинувального вироку. В межах кримінального провадження питання щодо наявності права особи на відшкодування шкоди вирішується одночасно з постановленням вироку, в межах цивільного судочинства - за наявності обвинувального вироку, який набрав законної сили.
Заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, всупереч положенням п. 5 ч. 1 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить зазначення обставин про наявність вироку в межах кримінального провадження, який набрав законної сили, та відповідно до якого позивач є потерпілим.
Крім того, обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди, позивач зазначає, що її наявність полягає у звільненні з військової служби, тривалому терміні пошуку роботи, а її розмір в 280000,00 грн обумовлений витратами на санаторно-курортне лікування та відвідування психолога.
Наразі позивачу слід звернути увагу на положення ч. 2 ст. 23 ЦК України та її в контексті слід визначити в чому саме полягає спричинена моральна шкода, при цьому врахувавши підстави позову.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.
На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 194, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання вини відповідача щодо невиконання рішення суду та стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: