УХВАЛА

02 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 352/494/16-ц

провадження № 61-16070ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня

2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

в якому просила визнати за нею право власності на будинковолодіння

на АДРЕСА_1 з підстави спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_3 .

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом

до ОСОБА_2 , в якому просила визнати недійсним заповіт, складений

22 липня 2015 року ОСОБА_3 , посвідчений Вільшаницькою сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області та внесений до реєстру за № 43.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

від 15 червня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на будинковолодіння.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

від 15 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на будинковолодіння

АДРЕСА_1 вартістю 406 327 грн у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 22 липня 2015 року секретарем Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, після померлого ОСОБА_3 , Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

28 вересня 2021 року ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня

2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року. Повний текст постанови апеляційного суду складено 10 вересня

2021 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити

в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. від 05 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків

до 05 листопада 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме: для надання доказів на підтвердження доплати судового збору.

У встановлений суддею строк ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме - квитанцію про доплату судового збору

від 25 жовтня 2021 року № 99444 на суму 1 102,40 грн та квитанцію

від 25 жовтня 2021 року № 99365 на суму 8 126,54.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і як на підставу касаційного оскарження посилається

на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України і зазначає про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 25 травня

2021 року у справі № 522/9893/17 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. Також зазначає що судами застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду

від 03 вересня 2019 року у справі № 2-37/11.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

від 15 жовтня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 02 вересня 2021 року.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року.

Витребувати з Тисменицького районного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 352/494/16-ц за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання заповіту недійсними.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який

за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України у строк, що не перевищує десяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали, але

не пізніше 02 грудня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська