Провадження № 2/369/307/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2021 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Ільченко В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2011 року по 25.01.2020 року. За час шлюбу сторонами було придбано майно, яке наявне на час розгляду справи, а саме квартира загальною площею 41,4 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , оціночною вартістю 1278349,00 грн. та автомобіль марки «Renault Magnum», 2004 року виготовлення, обєм двигуна 11929, д/н НОМЕР_1 , оціночною вартістю 338240,00 грн. Оскільки вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, то позивач просила суд поділити вказане майно між сторонами шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації 1/2 вартості вказаного майна в загальному розмірі 808294,50 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представником надана заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили задовольнити.

У судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явилися, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.09.2011 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб.

25.01.2020 року між позивачем та відповідачем розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 25.01.2020 року.

21.11.2014 року за відповідачем зареєстровано право власності на транспортний засіб марки «Renault Magnum», 2004 року виготовлення, обєм двигуна 11929, д/н НОМЕР_1 .

Згідно Звіту № 20/10/01 від 20.10.2020 року про оцінку транспортного засобу, середньо ринкова вартість автомобіля Renault Magnum, д/н НОМЕР_1 , складає 338240,00 грн.

04.11.2016 року за відповідачем зареєстровано право власності на квартиру загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно Звіту від 20.10.2020 року про проведення незалежної оцінки середньоринкової вартості однокімнатної житлової квартири, що належить приватній особі ОСОБА_2 , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , ринкова вартість вказаної квартири становить 1278349,00 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Положення норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, варто зазначити, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 09.06.2021 року по справі № 760/789/19 (провадження № 61-16632св20).

Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі № 210/4854/15-ц (провадження № 61-30421св18) та від 03.06.2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18) «[…] суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду».

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про те, що спірний транспортний засіб та квартира набуті сторонами в період шлюбу, є об`єктами їх права спільної сумісної власності, а тому позивач має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення її права власності на спірне майно, а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, та слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 169 120,00 грн., як грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки «Renault Magnum», 2004 року виготовлення, обєм двигуна 11929, д/н НОМЕР_1 , та 639 174,50 грн. як грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та припинити право власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 : на 1/2 частини транспортного засобу марки «Renault Magnum», 2004 року виготовлення, обєм двигуна 11929, д/н НОМЕР_1 , та на 1/2 частини квартири загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 365, 372 ЦК України, ст.ст. 7, 60, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 141, 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 169 120,00 грн., як грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки «Renault Magnum», 2004 року виготовлення, обєм двигуна 11929, д/н НОМЕР_1 , та 639 174,50 грн., як грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 : на 1/2 частини транспортного засобу марки «Renault Magnum», 2004 року виготовлення, обєм двигуна 11929, д/н НОМЕР_1 , та на 1/2 частини квартири загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 8082,95 грн.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Ковальчук