справа № 633/188/21
номер провадження2/633/141/2021
У Х В А Л А

02 листопада 2021 року смт. Печеніги

Печенізький районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Тимченко А.М. ,

за участю секретаря Меденець Т.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в заді суду цивільну справу №633/188/21

за позовом ОСОБА_1 ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН»,

про визнання недійсним договору позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі за текстом відповідач, ТОВ «МІЛОАН»), в якому просив визнати недійсним Договір позики №2894519 від 03.12.2020, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН».

В обґрунтування позову, ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до Договору позики №2894519 від 03.12.2020 він отримав позику, однак ознайомившись із змістом договору, вважає що укладений договір є недійсним, оскільки він не підписував цього договору, відповідач письмово не повідомив йому всю необхідну інформацію щодо умов договору; порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», в оспорюваному договорі небула вказана ціна та сукупна вартість кредиту, умови договору, який укладено на умовах фінансового кредиту, є несправедливими.

У зв`язку з чим, позивач просить суд визнати Договір позики№2894519 від 03.12.2020, укладений між ним та ТОВ «МІЛОАН» недійсним, посилаючись на положення ст. ст.203, ст.215, 1046, 1047 ЦК України та норми Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що проти позову заперечує, вважає його безпідставним, необґрунтованим, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а також зазначив, що на його думку, позивачем під час звернення до Печенізького районного суду Харківської області порушено територіальну юрисдикцію. Відповідач вказує, що на правовідносини за Договором позики №2894519 від 03.12.2020 не поширюються приписи Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування», а тому, даний позов має бути поданий до місцевого суду загальної юрисдикції за місцем знаходження відповідача.

У підготовче судове засіданні позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі за наявними в справі матеріалами.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач належним чином повідомлений, подав заяву про проведення підготовчого судового засідання за відсутності представника відповідача.

Дослідивши позовну заяву та наявні в справі матеріали, суд зазначає наступне.

Як вбачається із позовної заяви, в обґрунтування підстав подачі позову до Печенізького районного суду Харківської області за місцем свого проживання, позивач посилається на правила альтернативної підсудності, встановлені ч. 5 ст. 28 ЦПК України, та на норми Закону «Про захист прав споживачів».

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб - споживачів товарів, робіт і послуг.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У п. 2 ч. 1ст. 12 цього закону указано, що у договорі про споживчий кредит зазначаються тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту.

Статтею 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначено сферу його дії. У підпункті 1 ч. 2 цієї статті вказано, що цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця.

Звернувшись до суду за місцем свого проживання із даним позовом, позивач ОСОБА_1 посилається на порушення його прав, як споживача фінансових послуг, у зв`язку із укладенням 03.12.2020 року договору позики на умовах фінансового кредиту.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» було укладено кредитний договір №2894519.

Згідно п.п.1.1 Кредитного договору №2894519 від 03.12.2020 позикодавець - ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Згідно п. п. 1.2 1.4 Кредитного договору №2894519 від 03.12.2020 сума кредиту становить 5000.00 грн. у валюті Українські гривні; кредит надається строком на 30 днів з 03.12.2020; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 02.01.2021.

Крім того, п. 9.4 оспорюваного договору №2894519 від 03.12.2020 визначено, що на правовідносини сторін не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування».

Суд зазначає, що позивач не надав доказів і не зазначає в позові даних про те, що у спірному договорі наявні тип кредиту та мета використання коштів, за наявності яких, на правовідносини, що виникли між сторонами при укладенні оспорюваного договору поширюється дія положень Закону України «Про захист прав споживачів». Позивачем також не надано доказів, що строк погашення кредиту за оспорюваним договором становить більше одного місяця. Також, позивач не заявляє жодних вимог в межах Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, з урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування», за якими цей закон не поширюється на кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця, та положень ст. 11 Закону України «Про споживчий кредит», яка визначає, що цей закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування», суд приходить до висновку, що позивачем в позові не наведено даних і не додано доказів, що оспорюваний договір містить умови, визначені законодавством для споживчого кредиту, що давало б можливість визначити, що на спірні відносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом про визнання договору позики недійсним, не довів, що при укладені оспорюваного договору порушені його права, як споживача, та не виклав обставин, якими обґрунтовує свої вимоги про захист прав споживача із зазначенням підтверджуючих це обставини доказів.

Враховуючи вищевикладене, правові підстави для визначення альтернативної підсудності згідно положення частини 5 статті 28 ЦПК України, за яким позивач вправі пред`явити позов про захист прав споживача за своїм зареєстрованим місцем проживання чи перебування, - відсутні.

За загальним правилом, яке визначено ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою місцезнаходження відповідача ТОВ «МІЛОАН» є: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21 (Шевченківський район м. Києва), що не відноситься до територіальної підсудності Печенізького районного суду Харківської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ТОВ «МІЛОАН» про визнання недійсним договору позики не підсудний Печенізькому районному суду Харківської області та підлягає переданню до Шевченківського районного суду м. Києва (03057, м.Київ, вул. Дегтярівська, 31-А).

Керуючись ст. ст. 27,28, 31, 260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про визнання недійсним договору позики передати за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками її розгляду.

Ухвала може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручене у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М. Тимченко