Провадження № 2/263/2826/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Соловйов О.Л., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області суду з даним позовом, яким просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 28138 від 05.05.2021 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості за кредитним договором від 16.11.2018 у сумі 21 582,85 грн. таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ознайомившись із вказаним позовом, та доданими до них документами, приходжу висновку про наступне.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини другої статті 27ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» є: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд.27, прим. 2.

Стаття 28 ЦПК України регламентує підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання (ч. 12 ст.28 ЦПК України).

Згідно роз`яснень, викладених у п.37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

За змістом наведеного можна дійти висновку, що, не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Тобто, законом встановлено, що місцем виконання рішення є проведення виконавчих дій за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Із матеріалів справи вбачається, що 01.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. при примусовому виконанні виконавчого напису №28138 від 01.09.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що виконавчі дії приватним виконавцем проводяться за місцем отримання боржником доходів, яким є ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор», за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Каменська, 52.

Доказів того, що виконання виконавчого напису здійснюється на території Жовтневого районного району м. Маріуполя матеріали справи не містять.

Отже, із наданих позивачем письмових доказів, судом встановлено, що виконавчі дії проводяться за місцем роботи позивача у ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор», за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Каменська, 52, що знаходиться за межами територіальної юрисдикції (підсудності) Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», роз`яснив, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Водночас, згідно п.п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки спір виник з приводу оскарження виконавчого напису нотаріуса, тому відповідно до встановленої процесуальним законом підсудності справа повинна розглядатися за правилами загальної підсудності та/або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса, у даному випадку місцем виконання є територія Кальміуський район м. Маріуполя (місце роботи боржника).

За таких обставин, дана позовна заява подана до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з порушенням правил підсудності, тому вона підлягає передачі за підсудністю до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області.

Крім того, разом з позовом до суду подана заява про забезпечення позову зупинення стягнення у виконавчому провадженні на підставі виконавчого напису.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається, зокрема, одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Таким чином заява про забезпечення позову не підсудна Жовтневому районному суду м. Маріуполя Донецької області і підлягає передачі на розгляд за підсудністю до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

Згідно ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали позовної заяви, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду та волевиявлення позивача щодо застосування альтернативної підсудності за вибором позивача, а не за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), суд приходить до висновку, що даний позов необхідно передати на розгляд Іллічівському районного суду м. Маріуполя Донецької області, тобто за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса, а саме за місцем роботи позивача у ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор», за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Каменська, 52.

Керуючись статтями 27, 28, 31 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Направити позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області, за підсудністю.

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги після залишення її без задоволення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя О.Л.Соловйов