Справа № 715/1144/21
Провадження № 2/715/404/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року смт. Глибока

Глибоцький районний Чернівецької області

у складі головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретар судового засідання Затолошна Р.В.

учасники судового процесу:

позивач ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сучевенської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та Державного Акту на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй було виділено земельну ділянку 0,08 га із земель присадибного фонду колгоспу «Нове життя» рішенням № 2 від 12.04.1987 року та площею 0,08 га із земель фонду села рішенням Купської сільської ради народних депутатів від 24.04.1987 року № 8/4. Вказує на те, що було проведено винос в натурі вказаної земельної ділянки та виготовлено паспорт на забудову садиби.

Посилається на те, що відповідно до цільового призначення та з урахуванням умов надання земельної ділянки в АДРЕСА_1 на законних підставах з додержанням вимог законодавства вона побудувала житловий будинок.

В даному житловому будинку були зареєстровані вона та її син ОСОБА_6 (який в подальшому змінив ПІБ на ОСОБА_7 ). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Житловий будинок закінчений будівництвом в 1990 році, що підтверджується технічним паспортом інвентаризаційної справи № 48, складеної 24 березня 2021 року ТОВ «Нерухомість та право» м. Чернівці і його необхідно здати в експлуатацію але вона не має можливості це зробити оскільки станом на березень 2021 року, тобто на час виготовлення технічного паспорту на житловий будинок, їй стало відомо, що в 2009 році її син неправомірно отримав у власність земельну ділянку, виділену їй для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та на якій вона побудувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним та скасувати рішення №5/12 від 22.04.1997 року виконавчого комітету Купської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про закріплення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га., за особовим номером 204 в погосподарській книзі ОСОБА_7 , 1974 року народження; визнати недійсним та скасувати рішення №180-24/2009 двадцять четвертої сесії V скликання від 28.05.2009 року Купської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про передачу безоплатно у приватну власність гр. ОСОБА_7 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2175 га. по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2175 га., розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0408 від 2009 року на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29 червня 2021 року відповідач ОСОБА_4 направила до суду відзив на позовну заяву в якому вказала, що ОСОБА_1 у 1987-1988 роках вибула з с. Купка в с. Волока, де вийшла заміж. Після вибуття в кінці 80-х років двадцятого століття з с. Купка Глибоцького району, позивачка в село не поверталася. Земельна ділянка площею 0,08 га. була відведена у користування позивачки, однак вона не зверталася у сільську раду щодо приватизації вказаної земельної ділянки та їй не передавалась вказана земельна ділянка у власність відповідно до земельного законодавства, яке діяло після 1991 року. Крім того, як видно з погосподарської книги за 1986-1990 роки ОСОБА_1 вибула з вказаного господарства і у вказаному господарстві станом на час її вибуття будинку не було, будинок був побудований її батьком ОСОБА_7 набагато пізніше, вже після вибуття ОСОБА_1 з господарства. Враховуючи вище викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

12 липня 2021 року ОСОБА_1 направила до суду відповідь на відзив в якому вказала, що 23 вересня 1987 року під № 15 в виконкомі Глибоцької районної Ради народних депутатів зареєстрований паспорт на забудову земельної ділянки забудовнику ОСОБА_8 в с. Купка Глибоцького району Чернівецької області. Земельна ділянка під будівництво виділена: площею 0,08 га із присадибного фонду колгоспу «Нове життя» рішенням № 2 від 12 квітня 1987 року; площею 0,08 га рішенням виконкому Купської сільської Ради народних депутатів №8/4 від 24 квітня 1987 року. Будівництво земельної ділянки дозволено рішенням виконкому районної Ради народних депутатів №121 від 10 червня 1987 року. На наданій земельній ділянці дозволено будівництво житлового будинку по типовому проекту №184-24-12 житловою площею 40,70 кв.м. на 3 кімнати, будівельним об`ємом 262,74 куб.м, та підсобних приміщень. Паспорт на забудову садиби виданий на підставі рішення виконкому Глибоцької районної Ради народних депутатів від 10 червня 1987 року № 121. Акт виносу в натуру земельної ділянки індивідуального забудовника затверджений районним архітектором Глибоцького району, на підставі рішення виконкому Купської сільської Ради народних депутатів від 24 квітня 1987 року № 8/4. В 1987 році в на ім`я ОСОБА_8 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 в погосподарській книзі Купської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області де вона зареєструвалася і проживала разом з неповнолітнім сином ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ). Згідно п.п. 13,14 вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів при утворенні на території сільської ради нового господарства після закладення книг новому господарству присвоюється черговий номер по сільській раді. Номер особового рахунку є постійним для даного господарства на протязі всього періоду (п`ять років). Номер особового рахунку не змінюється у випадку зміни голови господарства.

Враховуючи вище викладене, вказувала на те, що саме вона побудувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці. Будинок не зданий в експлуатацію, але згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна у новій редакції від 25.01.2019 року, вона має право зареєструвати право приватної власності на даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Тому просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали повністю та надали пояснення аналогічні позовній заяві та просили позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду відзив в якому заперечувала проти обставин викладених в позові, просила суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Представник Сечевенської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не направляв.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 у 1987 році отримала будівельний паспорт на забудову земельної ділянки площею 0,08 га в с. Купка Глибоцького району Чернівецької області. У вказаному паспорті вказано, що земельну ділянку їй виділено із земельно колгоспу «Новая жизнь» згідно рішення виконавчого комітету Купської сільської ради від 12 квітня 1987 року № 2 також є посилання на те, що їй виділено також земельну ділянку площею 0,08 га. згідно рішення виконавчого комітету Купської сільської ради від 24 квітня 1987 року №8/4.

Будівництво було дозволене позивачу на підставі рішення виконавчого комітету Глибоцької районної ради №121 від 10 червня 1987 року і нею у 1987 році отримано проект забудови земельної ділянки.

Разом із тим, слід зазначити, що будівельний паспорт відповідно до ст. 126 ЗК України не є документом, що посвідчує право на спірну земельну ділянку.

Згідно даних погосподарського обліку № 739 за 1986 1989 роки головою господарства значилася позивачка ОСОБА_8 , а згодом її син ОСОБА_6 (який в подальшому змінив ПІП на ОСОБА_7 ), що свідчить про те, що позивака вибула із господарства. При цьому сама позивака вказує на те, що вона вибула із господарства у 1987 році в с. Волока у зв`язку із реєстрацією шлюбу 25.04.1987 року із ОСОБА_9 та була там зареєстрована 13.07.1988 році.

За господарством (№ 739) з 1987 року рахувалася земельна ділянка площею 0,08 га для будівництва.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 був сином позивачки. 19.09.2001 року ОСОБА_6 змінив ПІП на ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер.

Судом також встановлено, що рішенням Купської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №5/12 від 22 квітня 1997 року за особовим номером 204 погосподарської книги ОСОБА_7 , 1974 року народження закріплено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га.

Рішення Купської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №180-24/2009 двадцять четвертої сесії V скликання від 28 травня 2009 року ОСОБА_7 безоплатно передано у власність земельні ділянки площею 0,4036 га. в тому числі: для ведення особистого селянського господарства загально площею 0,1861 га., та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2175 га. по АДРЕСА_1 .

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №105380 від 23 жовтня 2009 року ОСОБА_7 на підставі рішення №180-24/2009 24 сесії 5 скликання від 28 травня 2009 року Купської сільської ради є власником земельної ділянки площею 0,2175 га., що розташована в АДРЕСА_1 . Цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно по господарського обліку за ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) з 1989 по 2013 роки рахувалося та рахується земельна ділянка площею 0,25 для ведення особистого селянського господарства.

Встановлено, що позивачка отримала земельну ділянку в період чинності ЗК Української РСР 1987 року, статтею 22 якого заборонялося приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, однак, позивачка ОСОБА_1 не зверталася за отриманням державного акта на землю, а тому і не встановлювалися межі земельної ділянки та не визначалася її площа.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

У справі відсутні докази встановлення землевпорядними організаціями меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), рішення про надання яких, як вказує позивачка, було прийнято сільською радою 12 квітня 1987 року та 24 квітня 1987 року.

На такі докази не посилалася позивачка та його представник.

На думку суду акта виносу земельної ділянки в натурі та схеми, який знаходиться в будівельному паспорті від 1987 року, не є документом, який свідчить про встановлення її меж в натурі, так як вони складені не землевпорядними органами, а працівниками проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро.

Також, слід зазначити, що позивачка посилається на те, що їй було виділено дві земельні ділянки площею по 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, разом із тим, будь яких доказів, зокрема, рішень сільської ради про виділення цих земельних ділянок нею не надано.

Також суд зазначити, що ОСОБА_1 оскаржує рішення сільської ради про передачу у власність відповідачу земельних ділянок загальною площею 0,4036 га., з яких 0,2175 га. по АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, при чому обґрунтовує свої вимоги тим, що вона мала право на 0,08 га, що є значно меншою площею, ніж виділено її покійному сину.

Відмовляючи у заведенні позову суд також виходить із того, що позивачкою в судовому засіданні не було доведено, що їй було виділено саме ту земельну ділянку, що надана ОСОБА_7 оскаржуваними рішеннями Купської сільської ради і що дані рішення порушують її права.

Не доведеними належними та допустимими доказами є посилання позивачки, що нею проведено будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Встановлено, що в період дії нового Земельного кодексу України 2002 року позивачка також не набула права на спірну земельну ділянку відповідно до вимог статей 116, 125, 126.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. ст. 142 - 145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 набув право на спірну земельну ділянку у порядку встановленому нормами чинного законодавства та його право власності на спірну земельну ділянку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку

Оскільки, головним розпорядником землі у межах населених пунктів є місцева рада, тому доводи щодо порушення права на землю позивачки через видачу ОСОБА_7 рішення про безоплатну передачу у власність земельних ділянок площею 0.1861 га. та 0,2175 га., є передчасним.

Судом встановлено, що відсутні правові підстави для визнання незаконним та скасування оспорюваних позивачкою рішень сільської ради про передачу ОСОБА_7 у власність земельних ділянок, оскільки позивачкою не надано належних доказів порушення своїх прав.

У відповідності до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.. ст. ст. 3, 6, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04.11.2021р.

Суддя: