РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

Справа №348/1532/19

26 жовтня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Боєчко О.Р.

представника позивача: Литвина О.О.

представника відповідача: Клюфінського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду в режимі відеоконференції заяву представника позивача адвоката Литвина Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушених авторських прав, стягнення грошової компенсації та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача-адвокат Литвин О.Б. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушених авторських прав, стягнення грошової компенсації та відшкодування моральної шкоди.

Заяву мотивує тим, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.09.2021 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушених авторських прав, стягнення грошової компенсації та відшкодування моральної шкоди задоволено частково, ухвалено стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : компенсацію за порушення авторських прав в сумі 182724,84 грн., 10000,00 грн. завданої моральної шкоди, та 2027,25 грн. сплаченого судового збору.

До закінчення судових дебатів по даній справі нею як представником позивача було зроблено заяву про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, про що зазначено в письмовій промові для виступу в судових дебатах, а також безпосередньо в судовому засіданні до виходу суду в нарадчу кімнату.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу ним відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України в п`ятидений строк додано копію договору про надання правничої допомоги, копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги, копію акту приймання-передачі наданих правових послуг.

Відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 03/2019 від 13.05.2019, Додаткової угоди № 1 від 27.07.2019 до Договору про надання правничої допомоги № 03/2019 від 13.05.2019. Акту приймання-передачі правових послуг від 14.09.2021, фактичний розмір понесених ОСОБА_1 судових витрат у зв`язку з розглядом Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області справи № 348/1532/19 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист порушених авторських прав, стягнення грошової компенсації та відшкодування моральної шкоди склав 85500,00 грн., у тому числі - гонорар успіху 19 000,00 грн.

Також зазначає, що фактичний розмір понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу перевищує орієнтовний розрахунок судових витрат з об`єктивних причин.

Зокрема у справі загалом було проведено та відбулося 14 судових засідань протягом більш ніж двох років слухання справи. У справі було серед іншого допитано двох свідків, та, виходячи із відзиву та заперечень відповідача, проведено безпосереднє дослідження веб-сайту «Українське життя в Севастополі», на який безпосередньо посилався і сам відповідач. Також досліджено дві книги: авторства ОСОБА_3 та тієї, що була видана відповідачем. Досліджено також рукопис мемуарів Яківа Гальчевського на основі яких позивачем було написано та видано у 2006 році ТОВ «Діокор» книгу. Тому вважає, що позивач та його представник на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку не могли передбачити таких витрат, зокрема, оскільки не могли передбачити кількість судових засідань, які знадобляться для ухвалення рішення у даній справі, а також часу який необхідно було витратити на дослідження доказів, що містяться в матеріалах справи.

13.10.2021 від відповідача ОСОБА_2 поступило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому зазначено, що з вимогами та обставинами викладеними в заяві про ухвалення додаткового рішення він не погоджується, вважає їх незаконними, необгрунтоватими та не довединими належним чином.

Зокрема при поданні позову до суду представник позивача також подав до суду попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, зокрема і на правову (правничу) допомогу, яку надає адвокат Литвин О.О., розмір яких попередньо складав 30000,00 грн. В позовній заяві позивач зазначив, що сума 30000,00 гривень - це витрати на професійну правничу допомогу (згідно умов договору про надання правничої допомоги за вже надані послуги, а також ті, що будуть надані в процесі розгляду справи судом). Тобто позивач орієнтовно визначив загальну суму витрат (вже понесених та витрат які будуть понесені в майбутньому) на професійну юридичну допомогу.

Тому зазначення в заяві про ухвалення додаткового рішення майже в три рази більшу суму, яку позивач просить суд стягнути на правову допомогу, вважає зловживанням з боку позивача, оскільки дана сума є необгрунтованою, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру.

Представник позивача взагалі не обґрунтував розмір та суму витрат на правничу допомогу, натомість долучив до заяви про ухвалення додаткового рішення акт приймання-передачі наданих правових послуг, в якому зазначив найменування та вартість його послуг. При цьому не пояснив та не обгрунтував, чим він керувався під час встановлення вартості його послуг на правничу допомогу, не обгрунтував чому саме вартість його послуг відповідає саме таким сумам, які він зазначив в акті приймання-передачі наданих правових послуг. Таким чином представник позивача-адвокат Литвин О.О. поставив Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області та відповідача перед фактом, що вартість його послуг саме така, яку він зазначив в акті приймання-передачі наданих правових послуг.

В матеріалах справи відсутні будь-які квитанції чи виписки з банківських карток, які б свідчили про те що позивач впродовж 2019-2021 років (період розгляду справи в суді) якимось чином здійснював розрахунок з адвокатом Литвином О.О. за надану правничу допомогу.

Тому вважає, що в даній ситуації має місце зловживання процесуальними правами та нормами процесуального законодавством з боку представника позивача-адвоката Литвина О.О., оскільки додаткова угода № 1 до договору № 03/2019 про надання правничої допомоги від 13.05.2019 була укладена ще 27.07.2019, в якій було чітко зазначено найменування послуги та їхня вартість, і яку він долучив до заяви про ухвалення додаткового рішення тільки 14.09.2021, тобто уже після ухвалення судом рішення у справі, через два роки після укладення зазначеної додаткової угоди, таким чином впродовж всього періоду розгляду справи в суді приховав реальну вартість своїх послуг від суду та інших учасників судового процесу.

Також зазначає, що позивач після ухвалення рішення судом, яким були частково задоволені його вимоги, зловживаючи процесуальними правами, передбаченими в ст. 141 ЦПК України, вирішив майже в три рази збільшити вартість раніше заявлених в позовній заяві понесених ним витрат на правничу допомогу.

Також вважає, що позивач належним чином не довів та не обґрунтував чому сума витрат на правову допомогу, яку він просить стягнути з відповідача, суттєво перевищує орієнтовний розрахунок судових витрат, які були заявлені в позовній заяві.

Представник позивача-адвокат Литвак О.О. в судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав з підстав, зазначених в заяві, просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 85500,00 грн.

Представник відповідача-адвокат Клюфінський В.В. в судовому засіданні заперечив відносно задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з підстав, зазначених у клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, просив у стягненні з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 85500,00 грн. відмовити в повному обсязі.

Суд, розглянувши заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.09.2021 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушених авторських прав, стягнення грошової компенсації та відшкодування моральної шкоди задоволено частково, ухвалено стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : компенсацію за порушення авторських прав в сумі 182724,84 грн., 10000,00 грн. завданої моральної шкоди, та 2027,25 грн. сплаченого судового збору.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу 17.09.2021 представником позивача-адвокатом Литвином О.О. подано копію договору про надання правничої допомоги, копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги, копію акту приймання-передачі наданих правових послуг.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження факту понесення судових витрат на правову допомогу та їх розміру представником позивача-адвокатом Литвином О.О. подано суду копію договору про надання правничої допомоги № 03/2019 від 13.05.2019, копію додаткової угоди № 1 від 27.07.2019 до договору про надання правничої допомоги № 03/2019 від 13.05.2019, копію акту приймання-передачі правових послуг від 14.09.2021 (Т. 2, а.с. 138-148).

Відповідно до умов п.п. 3.1., 3.2., 3.3 договору про надання правничої допомоги № 03/2019 від 13.05.2019, загальна вартість правничої допомоги, наданої за цим договором, сторонами не обмежується та склалається з ціни (вартості) усіх правових послуг, наданих Адвокатським бюро, додаткових витрат, понесених Адвокатським бюро (адвокатом) у зв`язку з наданням правничої допомоги клієнту.

Ціна (вартість) правових послуг, що надаються Адвокатським бюро за цим договором, порядок їх оплати визначаються додатковими угодами до даного договору, які є його невід`ємною частиною.

Клієнт зобов`язується відшкодувати додаткові витрати, понесені Адвокатом у зв`язку з наданням правничої допомоги Клієнту. Такі додаткові витрати можуть, зокрема, включати: вартість міжміських та міжнародних телефонних розмов, транспортні витрати (включно з витратами на паливо, вартістю квитків на усі види транспорту і т.і.), витрати на оплату судового збору, ксерокопіювання, відправлення звичайної та кур`єрської пошти, перегляд та підготовка кореспонденції та юридичних документів, переклад документів тощо.

З додаткової угоди № 1 від 27.07.2019 до договору про надання правничої допомоги № 03/2019 від 13.05.2019, та акту приймання-передачі правових послуг від 14.09.2021 вбачається, що адвокат Литвин О.О. виконав, а ОСОБА_1 прийняв наступні послуги правової допомоги, а саме: усна консультація щодо способу захисту порушених прав та попередня розробка стратегії відновлення порушених прав, а також консультація щодо досудового врегулювання спору 1000 грн.; підготовка, оформлення та надсилання до суду позовної заяви та доданих до неї документів 17000 грн.; участь в підготовчих засіданнях (30.08.2019 та 04.10.2021) 6000 грн. (вартість одного засідання 3000 грн.); підготовка, оформлення та направлення до суду (засобами поштового зв`язку) клопотань та інших документів з процесуальних питань (про допит позивача в якості свідка, запитань відповідачу в порядку ст. 93 ЦПК України, про забезпечення позову, про допит свідка, про допит свідка в режимі відеоконференції, про долучення оригіналів доказів, про долучення письмових доказів, про направлення матеріалів рукопису) 8000 грн. (вартість направлення одного клопотання 1000 грн.); ознайомлення з матеріалами справи 500 грн.; прибуття до суду та участь в судових засіданнях (29.11.2019, 30.01.2020, 31.01.2020, 24.09.2020, 11.11.2020, 22.01.2021, 05.03.2021, 27.04.2021 та 03.08.2021) 27000 грн. (вартість одного засідання 3000 грн.); підготовка, оформлення та направлення до суду (електронними засобами) клопотань з процесуальних питань (про відкладення розгляду справи, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, про долучення оригіналів доказів, про допит свідків в режимі відеоконференції) 2000 грн. (вартість направлення одного клопотання 500 грн.); участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції 07.08.2020 1000 грн.; участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції 09.09.2020-10.09.2020 4000 грн.; гонорар успіху 19000 грн. (10% від ціни суми задоволених позовних вимог). Загальна вартість наданих послуг (правничої допомоги) становить 85500,00 грн.

Посилання представника відповідача на відсутніть доказів фактичної сплати позивачем зазначених витрат на правову допомогу суд вважає необгрунтованим, оскільки відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вбачається, що: «За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України (положення яких повністю кореспондуються із положеннями пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України) розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалелісно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено».

Таким чином об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 відступила від висновку щодо застосування положень статті 126 ГПК України (положення якої кореспондуються зі статтею 141 ЦПК України), викладеного у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 906/194/18, щодо необхідності надання доказів, які підтверджують фактичне здійснення учасником справи витрат на професійну правничу допомогу, для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Аналогічний правовий висновок також викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, згідно якого: «За умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалелісно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки мас бути сплачено».

У пункті 25 постанови Верховного Суду у справі № 280/2635/20 від 21.01.2021 судова колегія зазначає, що КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 (61-10459св20) викладено наступний правовий висновок: «Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено».

Окрім цього у пунктах 113-117 рішеная ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 85500,00 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому з врахуванням критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), враховуючи складність справи та виконані роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 42750,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 141, 246, 258, 259, 260, 270, 353, 354 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача-адвоката Литвина Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення задовільнити частково.

Постановити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушених авторських прав, стягнення грошової компенсації та відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , 1959 р.н., РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 42750,00 грн. (сорок дві тисячі сімсот п`ятдесят гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , 1959 р.н., РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

складено 03.11.2021