ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7841/21 Справа № 201/3603/17 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Керімової-Бандюкової Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області

Селезньова Максима Олександровича,

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2021 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича знаходиться виконавче провадження № 60222557 з виконання виконавчого листа про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості. Виконавче провадження відкрито, також накладено арешт майна боржника, коштів боржника, крім того вчиняються й інші виконавчі дії (різні запити, заяви, подання), однак вимоги виконавчих документів у строк, встановлений для самостійного виконання не виконані та про причини їх невиконання не повідомили приватного виконавця, боржник на виклики виконавця не з`являється, тобто ухиляється від виконання судових рішень, також зазначає, що згідно відповідей на запити встановлено, що джерел отримання доходів боржника відсутні, інформація про номери рахунків відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями відсутня, згідно відомостей на запити майна та транспорту боржник не має, інформація про отримання боржником доходу за трудовим та цивільно-правовим договорами та про останнє місце роботи відсутня.

Приватним виконавцем вжито комплекс передбачених чинним законодавством заходів щодо виявлення майна боржника та стягнення боргу. На час звернення до суду боржник добровільно рішення не виконав, на виклики приватного виконавця не являється та будь-якої інформації про себе не надає. Вказане свідчить про ухилення боржника від виконання виконавчого документа та приховування своїх доходів.

У зв`язку з викладеним заявник просить суд тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2021 року відмовлено в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення подання, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 17 жовтня 2016 року в загальній сумі 30 000 доларів США, відсотки за користування позикою у розмірі 16 876, 41 грн., 3% річних 3 616, 37 грн., штраф 190 120, 88 грн. та судові витрати в сумі 8 000 грн., а всього 30 000 доларів США та 218 613, 66 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2021 року залишено без змін.

22 квітня 2019 року на примусове виконання вищезазначеного судового рішення Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська видано виконавчий лист №201/3603/17 про стягнення з з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 17 жовтня 2016 року в загальній сумі 30 000 доларів США, відсотки за користування позикою у розмірі 16 876, 41 грн., 3% річних 3 616, 37 грн., штраф 190 120, 88 грн. та судові витрати в сумі 8 000 грн., а всього 30 000 доларів США та 218 613, 66 грн.

04 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим Максимом Олександровичем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №60222557 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Постановою приватного виконавця Селезньова Максима Олександровича від 04 жовтня 2019 року накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно боржника.

Як зазначає приватний виконавець у своєму поданні та апеляційній скарзі до теперішнього часу рішення суду в добровільному порядку не виконано, боржник ОСОБА_1 відверто ухиляється від вимог приватного виконавця. На виклики не з`являється та не подає декларацію про майновий стан та доходи.

Натомість, в матеріалах подання відсутні будь-які докази, про отримання боржником будь-яких викликів, не надано доказів вручення боржнику пропозиції добровільно виконати рішення суду, ухилення боржника від виконання зобов`язання за виконавчим документом.

Відмовляючи в задоволені приватного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що відсутні передбачені законом підстави для його задоволення та заявником на підтвердження подання не було надано відповідних доказів, таким чином, воно не підтверджене, безпідставне і не ґрунтується на вимогах закону.

З даним висновком також погоджується колегія суддів.

Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.ХІ.50), яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень статей 3, 15 ЦК України, статей 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом виконання рішень суду.

Верховний Суд України в Аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України №118/0/54-12 від 19 грудня 2012 року зазначив, "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону №3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону №606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Отже, за змістом пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з навмисним чи іншим свідомим ухиленням особи від виконання судового рішення про аліментів на утримання дитини.

В справі відсутні докази виконання боржником судового рішення, вжиття дієвих заходів щодо погашення заборгованості.

Разом з цим, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України необхідно встановлення факту ухилення від виконання зобов`язання, покладеного рішенням суду від 10 квітня 2018 року.

Проте, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів щодо належного повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження та його викликів державним виконавцем.

Колегія суддів погоджується з виснвоком суду першої інстанції, що подання не обґрунтоване та не підлягає задоволенню, оскільки у разі задоволення подання вище вказаний боржник буде обмежений у свободі пересування, яка гарантується Конституцією України. Також сам по собі виїзд за межі України не зумовлює неможливість виконання рішення суду, а докази щодо наміру боржника виїхати за межі України на постійне місце проживання заявником не зазначені та не надані, крім того належних доказів надіслання та отримання божником постанови про відкриття виконавчого провадження чи повідомлення про виклик до подання додано не було.

Отже, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, на предмет пропорційності співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, та керуючись критерієм «поза розумним сумнівом», дав їм правильну оцінку та правильно виходив з того, що відсутні законні підстави для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення процесуального питання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров