печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Волкової С.Я. при секретарі Зінченко М.М., за участю представника позивача Дрозд К.Т., представника відповідача Кобзар Ю.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцв`язку у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення відсотків за користування грошовими коштами та інфляційних збитків,

установив:

У березні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», просить стягнути 24 566,84 доларів США та 63 562,74 грн, з яких: суму 3% річних від простроченої суми у доларах США у розмірі 24 566,84 долари США, суму 3% річних від простроченої суми у гривні у розмірі 9 102,74 грн, 54 460,00 грн інфляційних втрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено договори, якими передала банку грошові кошти для розміщення на депозитних вкладах на загальну суму 134 942,00 долари США, а саме: рахунок № НОМЕР_1 згідно договору № SAMD6215 від 27.08.2013 р. - 10 000,00 доларів США під 8% річних; рахунок № НОМЕР_2 згідно договору № SAMD6605 від 27.08.2013 р. - 10 000,00 доларів США під 8% річних; рахунок № НОМЕР_3 згідно договору № SAMD820 від 27.08.2013 р. - 10 000,00 доларів США під 8% річних; рахунок № НОМЕР_4 згідно договору № SAMD6880 від 27.08.2013 р. - 10 000,00 доларів США під 8% річних; рахунок № НОМЕР_5 згідно договору № SAMD6926 від 27.08.2013 р. - 10 000,00 доларів США під 8% річних; рахунок № НОМЕР_6 згідно договору № SAMDNWFD700 від 29.11.2013 р. - 12 000,00 доларів США під 7,5% річних; рахунок № НОМЕР_7 згідно договору № SAMDNWFD000 від 29.11.2013 р. - 12 492,00 доларів США під 7,5% річних; рахунок № НОМЕР_8 згідно договору № SAMDNWFD800 від 26.12.2013 р. - 30 000,00 доларів США під 9% річних; рахунок № НОМЕР_9 згідно договору № SAMDNWFD000 від 26.12.2013 р. - 34 500,00 доларів США під 9% річних; рахунок № НОМЕР_10 згідно договору № SAMDNWFD500 від 26.12.2013 р. - 50 000,00 доларів США під 17% річних.

Після настання строку повернення банківських вкладів відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання, через що вимушена була звернутися до суду.

Ухвалою суду від 23.03.2021 р. відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.05.2021 р. задоволено клопотання відповідача, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву, подано заяву про застосування наслідків пропуску загального строку позовної давності.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що протягом вересня 2014 р.-жовтня 2017 р. у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 201/12639/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про повернення грошових коштів за депозитними договорами, вкладами, стягнення коштів і витрат; рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2017 р. позов задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суми банківських вкладів разом з нарахованими відсотками, а саме: за договором № SAMD6215 від 27.08.2013 р. (рахунок № НОМЕР_1 ) в розмірі 11 239,81 доларів США; за договором № SAMD6605 від 27.08.2013 р. (рахунок № НОМЕР_2 ) в розмірі 11 239,81 доларів США; за договором № SAMD820 від 27.08.2013 р. (рахунок № НОМЕР_3 ) в розмірі 11 239,81 доларів США; за договором № SAMD6880 від 27.08.2013 р. (рахунок № НОМЕР_4 ) в розмірі 11 239,81 доларів США; за договором № SAMD6926 від 27.08.2013 р. в розмірі 11 239,81 доларів США; за договором № SAMDNWFD700 від 29.11.2013 р. (рахунок № НОМЕР_6 ) в розмірі 13 134,56 долари США; за договором № SAMDNWFD000 від 29.11.2013 р. (рахунок № НОМЕР_7 ) в розмірі 13 680,49 доларів США; за договором № SAMDNWFD800 від 26.12.2013 р. (рахунок № НОМЕР_8 ) в розмірі 33 211,77 доларів США; за договором № SAMDNWFD000 від 26.12.2013 р. (рахунок № НОМЕР_11 ) в розмірі 38 193,55 долари США; за договором № SAMDNWFD500 від 26.12.2013 р. (рахунок № НОМЕР_10 ) в розмірі 60 552,63 грн. При прийнятті рішення суд вважав встановленим, що між позивачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк», в тому числі, були укладені депозитні договори та позивачкою внесені грошові кошти для розміщення на депозитних вкладах на загальну суму 134 942,00 доларів США та 50 000,00 грн.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Щодо стягнення на користь ОСОБА_1 П 3% річних за статтею 625 ЦК України, то позивач просить стягнути такі кошти за період з 14.02.2015 р. по 10.03.2021 р., просить визнати поважними причини пропущення позовної давності.

Правовий аналіз статтей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Згідно норм матеріального права до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності у три роки (стаття 257 ЦК України); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 р. у справі № 6-474цс16.

Виходячи із рішення у справі № 201/12639/14-ц, із якого вбачається, що позивач довідалася про своє порушене право 30.09.2014 р., а звернулася із позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у березні 2021 р., позовна вимога про стягнення 3% річних за статтею 625 ЦК України у розмірі 24 566,84 доларів США та 9 102,74 грн була заявлена станом на 10.03.2021 р., то, виходячи із вимог імперативної норми закону, відповідно, нарахування та стягнення 3% річних може бути здійснено тільки за період з 10.03.2018 р. по 10.03.2021 р., або 134 942,00 долари США х 1095 х 3%/265 = 12 144,78 долари США, 50 000,00 грн х 1095 х 3%/365 = 4 500,00 грн, або у межах строку загальної позовної давності, тому клопотання про визнання поважними причини пропущення строку позовної давності є необґрунтованими. Інфляційні збитки відповідно до статті 625 ЦК України в межах строку позовної давності з 10.03.2018 р. по 10.03.2021 р із суми боргу 50 000,00 грн складають 9 906,04 грн, клопотання про визнання поважними причини пропущення строку позовної давності і в цій частини є необґрунтованими.

Відповідач просить при прийнятті судом рішення врахувати положення податкового законодавства и суд приймає до уваги, що порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, урегульовано Розділом ІV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (статті 164), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (статті 165). Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено статтею 164 Податкового кодексу України.

Згідно підпункту 164.2.8. пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб (далі - «ПДФО») включаються, зокрема, пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.4. пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України). До пасивних доходів, які оподатковуються ПДФО, належать, зокрема, проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок і проценти на вклад (депозит) у кредитних спілках. Доходи у виді процентів, нараховані на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці оподатковуються відповідно до норм пункту 170.4 статті 170 Податкового кодексу України.

Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14. пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у виді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю; б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Згідно підпункту 174.4.1. пункту 170.4 статті 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника ПДФО під час нарахування на його користь доходів у виді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування, тобто банківська установа, отже податковий агент згідно підпункту 14.1.180. Податкового кодексу України зобов`язаний нарахувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений Розділом ІV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому статтею 18 та Розділом ІV Податкового кодексу України, при цьому згідно підпункту 168.1.1. пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у статті 167 Податкового кодексу України, відповідно до абзацу «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується, до або під час такої виплати за її рахунок, отже чинним податковим законодавством передбачено, що суми нарахованих банком відсотків на депозитні кошти та неустойка (пеня, штрафи), стягнути на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку та, відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними Податковим кодексом України.

Враховуючи, що при зверненні до суду за захистом своїх прав позивач була звільнена від оплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума у розмірі 11 350,00 грн.

Керуючись статтями 1-23, 76-81, 95, 131, 141, 258-259, 264-265, 280-282, 352, 353, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму 3% річних від простроченої суми у доларах США у розмірі 12 144,78 долари США за період з 10.03.2018 р. по 10.03.2021 р., суму 3% річних від простроченої суми у гривні у розмірі 4 500,00 грн за період з 10.03.2018 р. по 10.03.2021 р., 9 906,04 грн інфляційних втрат за період з 10.03.2018 р. по 10.03.2021 р. з відрахуванням податків та зборів згідно чинного законодавства.

В задоволенні інших вимог позову - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави суму судового збору у розмірі 11 350,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_12 ).

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ).

Повне судове рішення складено 03.11.2021 р.

Суддя Волкова С.Я.