ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Херсон

Номер справи: 766/3564/18

Номер провадження: 22-ц/819/1254/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Радченка С.В.,

Семиженка Г.В.,

секретар Плохотніченко А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Управління комунальної власності Херсонської міської ради, Херсонська міська рада,

третя особа Комунальне підприємство «Херсонське бюро технічної інвентаризації»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2020 року, у складі судді Прохоренко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Херсонської міської ради, Херсонської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Херсонське бюро технічної інвентаризації», про встановлення факту та внесення змін до записів Державного реєстру прав на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовом про встановлення факту та внесення змін до записів Державного реєстру прав на нерухоме майно, посилаючись на те, що 01.08.2011 року між нею та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено Договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_1 , як покупець, набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказана квартира має загальну площу 44,0 кв.м та житлову 29,7 кв.м., кількість кімнат - 2. Право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.08.2011 року та Херсонським державним бюро технічної інвентаризації, про що видано Витяг про державну реєстрацію прав №30835276 від 03.08.2011 року. З моменту купівлі вказаної квартири позивач зареєстрована та проживає в ній. Разом з тим під час проживання позивачка звернула увагу на ту обставину, що в рахунках на сплату платежів за комунальні послуги вказано адресу: АДРЕСА_2 . Сусіди, які проживають в будинку, також підтвердили, що будинок має адресу АДРЕСА_2 , а не 2 «б». Відповідно до Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.05.2016 року за адресою АДРЕСА_3 наявні два об`єкти нерухомого майна: квартира 1-кімнатна спільного заселення загальною площею 27,0 кв.м., та квартира АДРЕСА_2 - кімнатна загальною площею 44,0 кв.м.

Отримати відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 , не є можливим у зв`язку з відсутністю таких відомостей. Хоча відомості на сусідню квартиру за адресою АДРЕСА_4 , наявні в реєстрі.

Згодом стало відомо, що помилка в номері будинку виникла під час видачі Фондом комунального майна міста Херсона Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 13.07.1999 року, де замість будинку « АДРЕСА_5 ». Фактично будинок АДРЕСА_2 - це гуртожиток, який розташований поруч та не має 2-х кімнатних ізольованих квартир.

Фонд комунального майна м.Херсона ліквідовано, про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб 11.11.2011 року внесено запис № 6006334. Отже внести зміни в Свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 .07.1999 року та виправити допущену помилку, окрім як в судовому порядку, на сьогоднішній день немає можливості, оскільки чинним законодавством не надано права іншим організаціям вносити зміни до документів, які видано ліквідованим органом.

Враховуючи викладене, позивач просила суд встановити факт, що в свідоцтві про право власності на житло, виданому Фондом комунального майна міста Херсона 13.07.1999 року № 4163, яке зареєстроване Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 14.09.1999 року запис № 49192 в книзі 124, допущено помилку та замість « АДРЕСА_3 » було вказано « АДРЕСА_3 »; внести зміни до записів Державного реєстру прав на нерухоме майно, а саме: в реєстраційному номері майна 34170085 змінити адресу нерухомого майна з АДРЕСА_2 , квартира АДРЕСА_6 на АДРЕСА_3 .

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що належна їй квартира АДРЕСА_7 , при цьому наявні в матеріалах справи матеріали , вказаний факт не підтверджують.

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду звернулась ОСОБА_1 . Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не в повному обсязі досліджено докази, що були надані позивачем. З метою доведення факту дублювання адреси квартири (номеру будинку), що належить позивачу (і відповідно неправильне його зазначення) АДРЕСА_3 , позивач просила витребувати з ХДБТІ інвентарні справи квартир, що значаться за вказаною адресою. Однак судом першої інстанції було витребувано лише інвентарну справу по об`єкту нерухомості за вказаною адресою з реєстраційним номером 34170085, при тому, що за значеною адресою ( АДРЕСА_3 ), також заведено інтерну справу за реєстраційним номером 25032758. Позивач вказує, що дослідження інвентарних справ підтвердить ту обставину, що за вказаною адресою зареєстровано два об`єкти нерухомого майна, які різні за технічними характеристиками, отже має місце помилка щодо одного з них. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Представник Херсонської міської ради в листі на адресу Херсонського апеляційного суду просить розглянути справу за відсутності представників Херсонської міської ради, у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та її представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Частинами першою, п`ятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою (будинком) на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом. Порядок здійснення цих прав власником житла регулюється цивільним законодавством України.

Статтею 41 Конституції України та статті 319 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна.

Відповідно до статті 321 ЦК України встановлює принципи непорушності права власності. Відповідно до цієї норми право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 вказала, що не має можливості розпорядитись належною їй на праві власності квартирою, оскільки відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.05.2016 року за адресою АДРЕСА_3 наявні два об`єкти нерухомого майна: квартира 1-кімнатна спільного заселення загальною площею 27,0 кв.м. та квартира 2-кімнатна загальною площею 44,0 кв.м.

З матеріалів справи слідує, що 01 серпня 2011 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 купила у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_6 про АДРЕСА_2 . Квартира має загальну площу 44,0 кв.м. та житлову 29,7 кв.м., кількість кімнат : 2 (два).

Як зазначено в п. 1.3 Договору купівлі-продажу, квартира належала продавцям на підставі наступних документів:

- Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна міста Херсона, 13.07.1999 року №4163, зареєстрованого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 14.09.1999 року, номер запису 49192, в книзі 124;

- Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою, 20.07.2011 року за р. №1-351, зареєстрованого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 22.07.2011 року за номером запису 49192, в книзі 124;

- Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою, 20.07.2011 року за р. №1-353, зареєстрованого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 22.07.2011 року за номером запису 49192, в книзі 124, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 34170085.

З матеріалів справи та матеріалів інвентарної справи (реєстраційний номер нерухомого майна 34170085) на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на житло 4163 від 13.07.1999 року, видано Фондом комунального майна на підставі розпорядження №4163 від 13.07.1999 року ОСОБА_3 та членам її сім`ї передано у приватну спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 .

З технічного паспорту вбачається, що вказана квартира посімейного заселення розташована на другому поверсі двоповерхового будинку та складається з двох кімнат, житловою площею 29,73 кв.м. у тому числі: 1-а кімната 12.08 кв.м., 2-а кімната 17,65 кв.м., кухні площею 5,95 кв.м., вбиральні площею 2 кв.м., коридору 6,32 кв.м. Загальна площа квартири 44,00 кв.м.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду справи витребувано у КП «Херсонське Бюро технічної інвентаризації» ХОР матеріали інвентарної справи нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_8 однокімнатного заселення загальною площею 27 кв.м. (реєстраційний номер майна 25032758)

З матеріалів вказаної інвентарної справи вбачається, що Розпорядженням Фонду комунального майна Херсонської міської ради народних депутатів від 27.04.1995 року № 21223м передано ОСОБА_5 приміщення у комунальній квартирі за адресою АДРЕСА_3 площею 27 № кв.м. 27.04.1995 року видано Свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_3 відповідно до якого Фондом комунального майна Херсонської міської ради народних депутатів посвідчено, що приміщення у комунальній квартирі АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , загальна площа квартири

АДРЕСА_9 , зареєстровано дві квартири: 1-кімнатна спільного заселення загальною площею 27,0 кв.м. та 2-кімнатна загальною площею 44,0 кв.м., що належить позивачці.

Позивачем на підтвердження того, що придбана нею квартира розташована саме в будинку АДРЕСА_2 , надано суду довідки МКП «ВУКГ м.Херсона», ТОВ «Україна», ХМЕ, МКП «Хрсонелектроцентраль», ВАТ «Херсонгаз» та розрахункові книжки на оплату комунальних послуг, згідно яких станом на серпень 2011 року (час укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ) ОСОБА_3 здійснювала оплату отриманих комунальних послуг по квартирі, що знаходиться в будинку АДРЕСА_2 .

Отже, сукупністю наявних в матеріалах справи доказів підтверджено, що квартира АДРЕСА_6 , яку придбала ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 01 серпня 2011 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розміщена в будинку АДРЕСА_2 , а в свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 13.07.1999 року, виданому Фондом комунального майна м.Херсона ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , допущено технічну помилку в нумерації будинку, а саме вказано «2-б» замість правильного «2».

Фонд комунального майна м. Херсона ліквідовано, про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб 11.11.2011 року внесений запис №6006334 про припинення юридичної особи. Відповідно відсутній орган, яким має повноваження вносити зміни в Свідоцтво про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна міста Херсона 13.07.1999 року №4163.

Колегія суддів вказує на відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення факту, що в свідоцтві про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна міста Херсона 13.07.1999 року № 4163, яке зареєстроване Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 14.09.1999 року, запис № 49192 в книзі 124, допущено помилку та замість « АДРЕСА_3 » було вказано « АДРЕСА_3 », оскільки вказане свідоцтво реалізовано власниками, яким було видано інші правовстановчі документи, відповідно юридичного значення встановлення вказаного факту не буде мати.

Частиною 2 ст. 26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачена можливість виправлення державним реєстратором відомостей про речові права у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення ним відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру та після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви про реєстрацію. Однак, в даному випадку позивач позбавлений можливості звернутись до реєстратора з заявою про виправлення технічної помилки, оскільки технічна помилка в адресі нерухомого майна була допущена не державним реєстратором.

Таким чином, з метою захисту прав позивача на належне їй на праві власності нерухоме майно, позовна вимога про внесення змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно, а саме: в реєстраційному номері майна 34170085 змінити адресу нерухомого майна з « АДРЕСА_3 » на « АДРЕСА_3 », підлягає задоволенню.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Внести зміни до Державного реєстру прав на нерухоме майно, а саме в реєстраційному номері майна 34170085 змінити адресу нерухомого майна з « АДРЕСА_3 » на « АДРЕСА_3 ».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2021 року.

Головуючий І. В. Вейтас

Судді: С. В. Радченко

Г. В. Семиженко