ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/9091/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2021 р. заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про визнання зобов`язання за договором кредиту припиненим, та визнання іпотеки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження Дарницького районного суд м. Києва надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про визнання зобов`язання за договором кредиту припиненим, та визнання іпотеки припиненою.

У жовтні 2021 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову відповідно до якої позивач просила суд:- заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зміни права власності стосовно квартири за адресою АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті; -заборонити відчуження права вимоги за кредитним договором №15/П/11/2006-840 від 03.11.2006 року та іпотечним договором б/н від 03.11.2006 року, реєстраційний номер 2943, що були укладені між ВАТ КБ «Надра» ЄРДПОУ 20025456 та ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , до розгляду справи по суті.

Заява мотивована тим, що предметом позову є визнання зобов`язання за кредитним договором №15/11/11/2006-840 від 03.11.2006 року припиненим, визнання іпотеки за іпотечним договором б/н від 03.11.2006 року, реєстраційний номер 2943, припиненою в зв`язку з належним виконанням основного зобов`язання. В іпотеці за іпотечним договором б/н від 03.11.2006 року, реєстраційний номер 2943, знаходиться квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 , що є її єдиним місцем проживання та де та зареєстрована. Тобто, позовні вимоги стосуються правочину, що регулює право власності та інші майнові права на предмет нерухомості. Відмова у забезпеченні позову може призвести до того, що не тільки майно (квартира) змінить свого власника та буде постійно продаватися, але й неконтрольований продаж майнових прав за моїм кредитним договором призведе до хаотичної зміни відповідачів, що зробить неможливим розгляд справи взагалі. Прикладом цього є наявність двох відповідачів у справі, актуальність та належність яких буде предметом дослідження суду у підготовчому засіданні.

У випадку реєстрації права власності на іпотечне майно за будь яким іпотекодержателем, продажу іпотечного майна третім особам, виконання судового рішення буде утрудненим, оскільки буде втрачене майно, в той час, як дія іпотеки вже припинила свою дії внаслідок належного виконання зобов`язання та на підставі вимог Закону.

З огляду на викладене, на думку позивача, існують реальні підстави вважати, що вказана квартира може бути відчужена без згоди позивача, а тому позивач вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову.

Враховуючи викладене, позивач просив заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, вивчивши зміст заяви про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що вимоги вказаної заяви підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Суд враховує, що згідно з ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно із роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що предметом позову є визнання зобов`язань за кредитним договором припиненими, визнання іпотеки припиненою та скасування заборони на відчуження нерухомого майна.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити, та для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, але зареєстроване за відповідачем право власності на вказане нерухоме майно та невжиття заходів забезпечення позову створює реальну можливість і ризик його подальшого відчуження з метою унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, а дії відповідача щодо припинення арештів підтверджують спрямованість таких дій.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявна тоді, коли у сторони спору є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Саме з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача (ів) на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Подані заявником та досліджені судом письмові докази свідчать про те, що між сторонами у справі виник спір щодо зобов`язань за кредитним договором, в забезпечення якого було укладено іпотечний договір, предметом іпотеки якого є квартира АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, а також з`ясувавши обсяг позовних вимог, та те, що невжиття заходів забезпечення позову в цій справі може істотно утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також відповідність видів забезпечення позову позовним вимогам, вважаю обґрунтованими доводи позивача про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, беручи до уваги, характер даного спору, а також ту обставину, що забезпечення судом позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо майна є співмірним заявленим позовним вимогам, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в цій частині вимог.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При цьому, заборона вчиняти реєстраційні дії щодо зміни права власності стосовно іпотечного майна (квартири за адресою АДРЕСА_1 ) до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідачів, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

У частині вимог заяви про заборону відчуження права вимоги за кредитним договором №15/П/11/2006-840 від 03.11.2006 року та іпотечним договором б/н від 03.11.2006 року, реєстраційний номер 2943, що були укладені між ВАТ КБ «Надра» ЄРДПОУ 20025456 та ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , суд відмовляє, оскільки ініційований позивачем вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами і суперечать змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, а вжиті судом заходи забезпечення позову у виді заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна, будуть достатніми для забезпечення захисту порушених прав та інтересів позивача та виконання в майбутньому можливого рішення суду, в разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву - задовольнити частково.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів (реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав) щодо квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Копію даної ухвали направити позивачу для пред`явлення до виконання та сторонам для ознайомлення.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: