Справа № 466/9940/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючої-судді Свірідової В.В.

при секретарі Шаповаловій Ю.О.

справа №466/9940/19; 2/466/279/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів та витребування майна,-

встановив:

02 грудня 2019 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на його користь 119 000,00грн. інвестованих коштів, 50% отриманого прибутку за період з 11.02.2019р. по 20.11.2019р., 5000 євро штрафних санкцій та витребувати майно.

В подальшому не змінюючи предмет та підставу позову позивач, від імені якого діє представник, уточнив позовні вимоги та просив стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на його користь 119 000,00грн. інвестованих коштів, 5000 євро штрафних санкцій в гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення та витребувати майно.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачем, ФОП ОСОБА_3 , було укладено Договір про реалізацію інвестиційного проекту від 11.02.2019р.

Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконала, у зв`язку з чим 31.10.2019р. було направлено повідомлення про дострокове розірвання Договору та вимогу про повернення інвестованого майна та 50% інвестованих грошових коштів. Оскільки протягом дії Договору відповідач неодноразово його порушувала, зокрема, не надала доказів цільового використання коштів, позивач зазначає, що відповідач зобов`язана сплатити штраф в розмірі 5000 євро.

Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, позивач був змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Глинської Д.Б. від 16.12.2019 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду у підготовчому засіданні (а.с.69).

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.03.2021, цивільну справу передано для розгляду судді Свірідовій В.В.(а.с.140).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01.09.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.163).

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак представник подала до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у їх відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення. Однак, представник відповідача подав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить позовну заяву ОСОБА_4 залишити без задоволення.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що 11 лютого 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про реалізацію інвестиційного проекту.

Згідно з п.1.2. Договору Сторона 1 фінансово забезпечує реалізацію інвестиційного проекту, а Сторона 2 створює організаційно правові умови для його реалізації шляхом адміністрування діяльності ФОП.

Відповідно до п.1.4 Договору загальний обсяг інвестицій становить 170 000,00 гривень 00 коп., з яких позивач передав відповідачу в користування майно для провадження господарської діяльності (перелік та обсяг майна, а також факт передачі підтверджуються Додатком 1 до Договору) та грошові кошти у сумі 93 000 гривень 00 коп. Вартість майна, переданого у користування ФОП ОСОБА_3 погоджена Сторонами в Додатку і становить 77 000 гривень 00 коп.

В подальшому сторони збільшили обсяг інвестованих коштів до 270000 гривень 00 коп. (що підтверджується копією Додаткової угодою до Договору про реалізацію інвестиційного проекту від 29.03.2019р.), а потім до 315000 гривень 00 коп. (що підтверджується копією Додаткової угодою до Договору про реалізацію інвестиційного проекту від 26.04.2019р.).

Як вбачається з позовної заяви, позивач 10.10.2021р. звернувся до відповідача з вимогою про належне виконання договору та направлення звіту про отримані доходи від здійснення ФОП ОСОБА_3 господарської діяльності, звіту про чистий прибуток від здійснення підприємницької діяльності, копії укладених договорів з туроператорами, копії актів наданих послуг, копії виписок з банківського рахунку (рахунків) ФОП ОСОБА_3 , копії прибуткових касових ордерів, копії документів щодо витрат, пов`язаних з діяльністю ФОП ОСОБА_3 за період з 11.02.2019р. по 10.10.2019р.

З матеріалів справи вбачається, що відповіді на зазначену вимогу не надходило.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.9.4.(а) Договору про реалізацію інвестиційного проекту від 11.02.2019р. Договір може бути достроково розірваний у будь-який строк з ініціативи Сторони 1. У такому випадку все інвестоване майно, 50% інвестованих грошових коштів та належна Стороні 1 частина прибутку підлягає поверненню Стороні 1 Стороною 2.

Судом встановлено, що 31.10.2019р. ОСОБА_1 направив ФОП ОСОБА_3 повідомлення про негайне дострокове розірвання договору та вимогу про повернення інвестованого майно, 50% інвестованих грошових коштів та належну позивачу частина прибутку.

Відповідно до відмітки на конверті та квитанції кур`єрської служби ЛеоБайк Делівері відповідач отримала повідомлення про дострокове розірвання 20.11.2019р.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником зобов`язання не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або закону.

Отже, обов`язок відповідача щодо повернення майна вартістю 77 000 грн. та 50 % інвестованих коштів в розмірі 119 000 грн. підлягав виконанню у строк до 28.11.2019р. включно.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача на те, що Договір про реалізацію інвестиційного проекту є чинним і виконується відповідачем, оскільки на підтвердження своїх заперечень відповідачем та його представником не надано жодного доказу виконання ФОП ОСОБА_3 зобов`язань за договором.

Враховуючи наведене, факт розірвання Договору про реалізацію інвестиційного проекту з 20.11.2019р. є доведеним, а вимоги позивача щодо застосування наслідків розірвання договору у вигляді стягнення 119 000, 00 грн. та витребування майна є підставними.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.9.2 Договору, укладеного між позивачем та відповідачем,. закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності, вчинені за час його порушення.

Згідно з п.3.4(h) ФОП ОСОБА_3 зобов`язується звітувати про провадження господарської діяльності ФОП, пов`язаної з реалізацією Інвестиційного проекту та надавати документальне підтвердження доходів та витрат.

Відповідно до п.2.7.та п. 3.4(d) Договору на вимогу Сторони 1 Сторона 2 негайно (в термін, що не перевищує 5 календарних днів з моменту отримання вимоги) зобов`язана надавати фінансові звіти про порядок використання грошових коштів

Згідно з п.п. 5.4-5.6 майно передається ОСОБА_5 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 у користування виключно з метою провадження господарської діяльності ФОП для реалізації інвестиційного проекту. Мета використання є істотною умовою Договору. Використання майна не за цільовим призначенням не допускається та є підставою для притягнення ФОП ОСОБА_3 до відповідальності.

Згідно з п. 8.2. Договору у разі використання майна та грошових коштів, переданих за Договором, не за цільовим призначенням, Сторона 2 сплачує Стороні 1 штраф у розмірі 5000 (п`ять тисяч) євро.

В матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують виконання ФОП ОСОБА_3 зобов`язань за договором про реалізацію інвестиційного проекту.

Окрім того, до суду подано докази вчинення фізичною особа-підприємцем ОСОБА_3 дій, спрямованих на продаж майна, яке належить позивачу і було передано їй в межах Договору для реалізації спільних завдань. (розміщення відповідачем зі своєї Facebook-сторінки оголошення про терміновий продаж офісних меблів, що є власністю позивача в загальнодоступній групі «Продавалка м. Львів»), що свідчить про використання переданого позивачем відповідачу майна не за цільовим призначенням.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника надати відповідні докази вчинення дій. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутність певної події встановленою.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає обставину використання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 об`єкту інвестицій не за цільовим призначенням доведеною і вважає, що слід захистити порушене право позивача шляхом стягнення на його користь 5000 євро штрафу, що становить 153200 грн. 00 коп.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 3296,00грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 55-57,76, 81- 83, 89, 95, 141, 247, 259, 263- 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 119 000(сто дев`ятнадцать тисяч) гривень інвестованих коштів.

Витребувати у ФОП ОСОБА_3 майно, на загальну суму 77 000 (сімдесят сім тисяч) гривень 00 коп,а саме:персональний комп`ютер Desktop (1), монітор LG(1), ноутбук(1), кондиціонер Toshiba(1), принтер 3 in 1(2), смартфон Samsung A6(1), принтер Brother(1), кавовий аппарат(1), мікрохвильовка(1), офіс менеджера (дерев`яний) (2), офіс керівника (дерев`яний)(1), полиці(дерев`яні)(2), міні кухня 2 одиниці(дерев`яні) (1), офісне крісло менеджера»(2), офісне крісло керівника(1), крісло для клієнта(6), диван(1).

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь Ассаїда Салєха 5000 Євро штрафних санкцій, що становить в національній валюті (гривні) за офіційним курсом НБУ станом на день постановлення рішення в розмірі 153 223,50 грн.(5000 Євро х30,6447 грн.) (сто п`ятдесят три тисячі двісті двадцять три грн.50 коп.).

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , сплачений при зверненні до суду, судовий збір в розмірі 3 296,00 грн. (три тисячі двісті дев`яносто шість грн.00 коп.)

Позивач- ОСОБА_1 -адреса знаходженні: АДРЕСА_1 .

Відповідач-фізична особа-підприємець ОСОБА_3 - місце знаходження АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення апеляційної скарги, через Шевченківський районний суд м.Львова.

Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2021 року.

Суддя В. В. Свірідова