Постанова

Іменем України

27 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 314/244/19

провадження № 61-4355св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - прокуратура Запорізької області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2019 року у складі судді Кіяшко В. О. та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2020 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Крилової О. В., Кухаря С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області про стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що співробітники Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області не виконують належним чином посадові обов`язки та вимоги чинного законодавства України в частині належного розслідування кримінальних проваджень щодо знищення, руйнування або пошкодження пам`яток - об`єктів культурної спадщини, а саме курганів. Кримінальне провадження № 0000681, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2013 року, до теперішнього часу не завершене, винні особи у вчиненні кримінального правопорушення не понесли покарання. Бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, призвела до руйнування курганів.

Вважає, що саме через бездіяльність Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в нього виникла динаміка різноманітних смертельних хвороб, лікування яких потребує у провідних закладах обласного центру, що співпадає з його багаторічним турбуванням долею своєї та родинної спадщини курганів України.

Посилаючись на наведене, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області та зобов`язати відповідача вчинити певні дії зі встановлення та збереження курганів;

- визнати його постраждалою стороною у зв`язку з бездіяльністю відповідача - суб`єкта владних повноважень;

- стягнути з Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області через Державну казначейську службу України на його користь 4 173 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач невірно визначив коло відповідачів у справі, оскільки Вільнянський відділ Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області не є юридичною особою та, відповідно, не може бути відповідачем за даним позовом. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправність або бездіяльність державних органів, діями яких, на його думку, завдано шкоди, та наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і діями заподіювачів.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2020 року рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням місцевого суду як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, та зазначив, що позивач не заявляв клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів, а суд у силу покладених на нього процесуальним законом повноважень позбавлений можливості самостійно визначити суб`єктний склад учасників справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

02 березня 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а саме застосування судами норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 523/9076/16-ц, а також необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду (пункт 1 та 2 частини 2 статті 389 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Суди не врахували норми статей 56, 129 Конституції України, а також рішення Європейського суду з прав людини.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2019 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2020 року.

Відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Вільнянського районного суду Запорізької області справу № 314/244/19 за позовом ОСОБА_1 до Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області про стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2021 року справу № 314/244/19 призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Обставини справи

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що він стурбований долею своєї та родинної спадщини курганів України. Проте внаслідок бездіяльності правоохоронних органів, зокрема Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, який до теперішнього часу не встановив винних у знищенні, руйнуванні та пошкодженні курганів, в нього загострились різноманітні смертельні хвороби, лікування яких необхідне у провідних закладах обласного центру, та завдано моральної шкоди, розмір якої оцінює у 4 173 000 грн.

Просив захистити його порушене право у зв`язку з бездіяльністю відповідача, посилаючись, зокрема, на статтю 56 Конституції України, статтю 1173 ЦК України.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 є посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а саме застосування судами норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 523/9076/16-ц, а також необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Позиція Верховного Суду

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 Цивільного кодексу України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша-третя статті 95 ЦК України).

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (частина четверта статті 95 ЦК України).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , дійшов висновку про те, що Вільнянський відділ Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, який залучений в якості відповідача, не в змозі в повній мірі використовувати визначені чинним законодавством права учасника судового процесу, оскільки не є юридичною особою та, відповідно, не може бути відповідачем за позовом.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення місцевого суду, погодився з його висновком та зазначив, що позивачем невірно визначено суб`єктний склад учасників справи, зокрема пред`явлено позов до неналежного відповідача та не заявлено клопотання про його заміну.

При цьому, пославшись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, у якій зроблено висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, суд у даній справі неправильно розтлумачив поняття «неналежний відповідач».

Так, відповідачем є та процесуальна особа, яка на думку позивача, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушила його права та до якої позивач направляє свої позовні вимоги (свій позов) звернувшись при цьому до органу суду.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У справі, яка є предметом перегляду, позивач з метою вирішення спору про відшкодування моральної шкоди, завданою бездіяльністю органом прокуратури, пред`явив позов до Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, який входить до структури прокуратури Запорізької області.

Тобто, на думку позивача, саме органами прокуратури порушено його права та завдано моральної шкоди, і саме прокуратура є відповідальною за ці порушення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20) зазначено, що філії та представництва, які не є юридичними особам, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Розглядаючи спір по суті та відмовляючи в його задоволенні за підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача, апеляційний суд не звернув уваги на викладене, та не врахував, що якщо позов пред`явлений до відповідача, який не є юридичною особою, суд взагалі не має підстав до його розгляду, відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України. При цьому суд помилково ототожнив поняття «неналежний відповідач» із пред`явленням позову до особи, яка не може бути стороною у цивільному процесі.

В зазначеній постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зроблений висновок про те, що довіреність керівника відокремленого підрозділу має комплексний характер. Від імені юридичних осіб має право виступати тільки керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового статусу філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що інтереси Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області під час розгляду справи у судах представляли прокурори Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, який діяв на підставі довіреності № 37-801, виданої Токмацькою місцевою прокуратурою Запорізької області 22 січня 2019 року. Вказаною довіреністю Токмацька місцева прокуратура Запорізької області уповноважила прокурорів Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області Соколова М. О. та Велєву К. С. від імені Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області приймати участь у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області про стягнення моральної шкоди.

Довіреністю від 17 грудня 2019 року прокуратура Запорізької області уповноважила прокурора Редьку М. В. від імені, зокрема Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області приймати участь у розгляді справи з усіма процесуальними правами, передбаченими статями 43, 49, 52, 53, 64 ЦПК України.

У суді першої інстанції Токмацьку місцеву прокуратуру Запорізької області представляв прокурор Соколов М. О. (представник прокуратури Запорізької області на підставі довіреності від 22 січня 2019 року), а в суді апеляційної інстанції - прокурор Редька М. В. (представник прокуратури Запорізької області на підставі довіреності від 17 грудня 2019 року).

Вказане свідчить про те, що процесуальні дії у цивільній справі, яка переглядається, здійснювались саме представниками прокуратури Запорізької області, яка згідно з даними Єдиного державного реєстру має статус юридичної особи та , тому відсутні підстави вважати, що відповідачем у справі є Вільнянський відділ прокуратури.

Апеляційний суд, погодившись із висновком суду першої інстанції про те, що Вільнянський відділ Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області не може бути відповідачем за позовом, оскільки не в змозі в повній мірі використати вищезазначені права учасника судового процесу, на зазначене уваги не звернув, передчасно залишив без змін рішення місцевого суду, яким відмовлено у позові у зв`язку з неправильним визначенням позивачем кола відповідачів у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення апеляційного суду постановлене без додержання норм процесуального права. За таких обставин, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун