Справа № 495/6988/19
№ провадження 2/495/461/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

01 листопада 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі :

головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/6988/19,

відповідача особисто ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,

представника позивача адвоката Братінова І.П.,

представника відповідача адвоката Шаркевич Я.В.,

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, витрати по сплаті судового збору та послуг адвоката.

Стислий виклад позиції позивача

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона 01.04.2019 року приблизно о 08-30 год., знаходилась у спільному дворі будинку АДРЕСА_1 , де мешкає разом із своєю сім`єю.

В цей час зі своєї квартири вийшла її сусідка ОСОБА_1 , яка безпідставно діючи з хуліганських мотивів, вчинила сварку, висловлюючись на адресу позивача нецензурною лайкою, проклинала її неповнолітнього сина, на її прохання припинити свої дії не реагувала, порушила при цьому спокій громадян.

Свідками цьому стали інші мешканці будинку.

За даним фактом правопорушення працівниками Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області 04.04.2019 року відносно ОСОБА_1 складений адмінісративний протокол серії ГР № 127065 про порушення ОСОБА_1 ст. 173 КУпАП.

03.07.2019 року постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні вказаного адмін. правопорушення, однак внаслідок спливу на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП провадження у справі було закрито.

Між тим, внаслідок хуліганських дій ОСОБА_1 їй була завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що ОСОБА_1 образила її на очах сусідів, перенесла емоційний стрес, при цьому за час її протиправних дій вона була повністю розгублена, обурена, відчувала тривогу та страх за своє здоров`я та життя, так як відповідачка могла завдати шкоду їй та її сину.

Дії ОСОБА_1 привели до душевних страждань та погіршення психологічного стану та стану здоров`я.

За її зверненням за медичною допомогою, їй було встановлено діагноз: церебрально-васкулярна криза, невроз на ситуацію».

Також на її страждання також вплинули дії ОСОБА_1 , яка не просила пробачення, продовжує ображати її, і надалі провокує її та її рідних.

Внаслідок дій відповідача, вона була вимушена звертатися до адвоката за юридичною допомогою, витрачати час на збір необхідних документів для звернення до суду, що потребувало додаткових зусиль з її сторони, вплинуло негативно на її образ життя.

Оцінює моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

За вищенаведених обставин, вона і звернулась до суду з даним позовом.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі.

Підготовчий розгляд справи був призначений на 09.09.2019 року.

Ухвалами Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2019 року, задоволено клопотання про виклик свідків, а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові .

Представник відповідача, відповідач в судовому засіданні проти позову заперечували, вказуючи на його безпідставність та необґрунтованість, а пояснення свідків не вірними та такими, що не відповідають дійсності.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, відповідача, допитавши в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно 01.04.2019 року приблизно о 08-30 год., ОСОБА_1 , знаходячись по АДРЕСА_1 , висловлювалась нецензурною лайкою на адресу гр. ОСОБА_2 , на зауваження не реагувала.

За вчинення вищеназваного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП на ОСОБА_1 працівниками Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області було складено протокол.

Згідно постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.07.2019 року у справі № 495/3058/19, доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення від 04.04.2019 року та матеріалами адміністративної справи та визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Проте, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КпАП, провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрито.

Як вбачається з матеріалів справи, того ж дня, а саме 01.04.2019 року ОСОБА_2 звернулась за медичною допомогою до лікаря невролога, та останній було встановлено діагноз: Церебро-васкулярна криза. Невроз на ситуацію.

При цьому, запис лікаря узгоджено зі слів хворої на сварку з сусідкою. /а.с. 7-8/

Про непоодинокі випадки сварок, які провокувала ОСОБА_1 свідчать і постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 495/6390/18, заяви ОСОБА_10 /сусідка кв.1/, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення /або таке, що готується/ від ОСОБА_9 .

Крім того, в ході судового розгляду /на підставі ухвали суду від 09.09.2019 року «Про задоволення клопотання про виклик свідків»/ були заслухані свідки - ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_11 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 , АДРЕСА_5 , ОСОБА_9 , АДРЕСА_6 .

Усі вищеназвані свідки, які є як знайомими сім`ї позивача, так і сусідами сторін по справі, свідчили, що відповідач ОСОБА_1 неодноразово провокує на сварки мешканців будинку АДРЕСА_1 .

Щодо позивача ОСОБА_2 підтвердили факт приниження її честі привселюдно нецензурною лайкою, що було зафіксовано правоохоронними органами 01.04.2019 року. Вказували, що провини своєї відповідач не визнала, продовжує вчиняти протиправні дії на адресу позивача.

Нормативне обґрунтування.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно роз`яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями),у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розглянувши справу № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19), ВП ВС у Постанові від 1 вересня 2020 року зробила такий висновок щодо застосування норм права: «Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства».

У своїй правовій позиції, викладеній у Постанові від 10.02.2021 року, ВС у справі № 761/24143/19, провадження № 61-17538 св 20, вказав: « Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в України, у тому числі частиною другою статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди.

Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди.

Враховуючи викладене, суди, встановивши незаконність дій відповідача, у порушення вищевказаних положень закону дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

Отже, судам слід перевірити чи спростовано відповідачем належними та допустимими доказами факт завдання позивачу моральної шкоди, що є його процесуальним обов`язком. (статті 12, 81 ЦПК України)».

У відповідності до ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 77-80 ЦПК України, докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

У відповідності до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду.

Досліджуючи фактичні обставини справи, слід дійти висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, наявність вини ОСОБА_1 у спричиненні шкоди ОСОБА_2 , протиправними діями, що знайшли своє вираження у нецензурних лайках на адресу позивача з боку відповідача, рецедивністю тривалих сварок.

Шкода завдана ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтверджена наявністю негативних наслідків, зокрема звернення за медичною допомогою відразу після її закінчення /за часовою послідовністю/.

За таких обставин, оскільки вина ОСОБА_1 у спричиненні шкоди ОСОБА_2 встановлена Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду у справі № 495/3058/19, та негативні наслідки, що виявились порушенням стану здоров`я /за діагнозом неврозу на ситуацію/, суд встановлює причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, що вказує про наявність усіх складових спричинення моральної шкоди позивачу.

Отже, протиправними діями відповідача беззаперечно позивач зазнала душевних страждань та душевного болю, втрати спокою, що згодом виразилось на стані її здоров`я.

З врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2 , визначивши їй розмір відшкодування у сумі 1000 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1,2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. /ч.1 ст. 141 ЦПК України/.

Виходячи з того, що позивачем при заявлені позову майнового характеру сплачено згідно квитанції 768,40 грн, в той час як ціна позову становила 50 000 грн, то виходячи з частковості задоволення позову на суму 1000 грн., суд приходить до обґрунтованості стягнення з відповідача на користь позивача наступної суми судового збору: 50 000/1000=50; 768,4/50=15,36 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, детального опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у матеріалах справи відсутній.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи відсутній і сам договір про надання правничої допомоги/ лише виписка з договору та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю/, відсутні й документи, що свідчать про оплату гонорару/жодних квитанцій про сплату послуг, або платіжного доручення, що свідчило б про фактично понесені відповідачем витрати на правничу допомогу/ та відсутні інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Більш того, самим позивачем не окреслено розмір понесених ним витрат на правову допомогу.

За таких обставин, враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 32 Конституції України, ст. ст. 15,16,23,1167 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛ И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 15,36 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_8 .

Повний текст рішення складений 03 листопада 2021 року.

Суддя: