СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20402/20

пр. № 2/759/2133/21

05 жовтня 2021 року

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судових засідання Савіцькій Л.Д., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення право власності на частку у спільному майні,-
ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2020 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили припинити право власності відповідачки ОСОБА_3 на 1/6 частку автомобіля, марки DACIA, модель Logan, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , рік випуску 2008, тип легковий седан; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 (2/6) частку автомобіля, марки DACIA, модель Logan, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 , двигун НОМЕР_2 , рік випуску 2008, тип легковий седан та стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідачки грошову компенсацію 1/6 частки автомобіля, марки DACIA, модель Logan, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 , двигун НОМЕР_2 , рік випуску 2008, тип легковий седан. В обґрунтування позову зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , внаслідок чого відкрилась спадщина, спадковим майно є автомобіль. Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом: ОСОБА_2 на 4/6 автомобіля, ОСОБА_1 на 1/6 автомобіля та ОСОБА_3 на 1/6 автомобіля.
Зазначають, що даним автомобілем користується ОСОБА_1 , відповідачка ніколи вищевказаним автомобілем не користувалась, з часу набуття права власності на частку автомобіля участі в її утриманні не приймала.
У зв`язку з чим просять суд задовольнити позовні вимого в повному обсязі.
Ухвалою суду від 27 листопада 2020 року позовну заяву було прийнято та відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження.
15 лютого 2021 року відповідачкою був поданий відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволені позову посилаючись на те, вартість автомобіля, визначена у позовній заяві є суттєво заниженою і не відповідає ринковим цінам на автомобілі того ж класу та року випуску. Крім того, з моменту відкриття спадщини спірним майном користувались позивачі, відповідачка була позбавлена можливості користуватися цим майном, оскільки після відкриття спадщини позивачі використовують його на свій розсуд.
Позивачі у судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила відмовити у задоволенні з наведених обставинах у відзиві.
Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 (а.с. 39).
Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно свідоцтва про право власності позивачці ОСОБА_2 належить Ѕ частка у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, набуте за час шлюбу - автомобіль, марки DACIA, модель Logan, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.58).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці ОСОБА_2 належить 1/6 частка на спадщину: автомобіль, марки DACIA, модель Logan, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.58).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу ОСОБА_1 належить 1/6 частка на спадщину: автомобіль, марки DACIA, модель Logan, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.59).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачці ОСОБА_3 належить 1/6 частка на спадщину: автомобіль, марки DACIA, модель Logan, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.59).
Відповідно до договору застави вартість автомобіля, марки DACIA, модель Logan, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 , складає 83406,00 грн.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Відповідно до приписів ч.1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.
Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.
Відповідно ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.
Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Положеннями частини першої ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.
Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Вищевказаний спірний автомобіль є неподільної річчю.
Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.
Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України.
Ухвалюючи рішення про припинення права власності відповідачки на 1/6 частки автомобіля, що належить їй на праві приватної спільної часткової власності, зі стягненням на її користь відповідної грошової компенсації, суд виходив із того, що частка у майні не може бути виділені в натурі, автомобіль є неподільним. При цьому, грошова або інша майнова компенсація відповідно до ст. 365 ЦК України, згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за її частку не потрібно, до того ж таке припинення не завдасть істотної шкоди відповідачу, оскільки на її користь буде стягнута відповідна грошова компенсація.
Таким чином, судом встановлено, що частка відповідача у спільному автомобілі є незначною, даний автомобіль є неподільною річчю та не може використовуватись сторонами спільно, істотного порушення прав відповідача у разі припинення права власності на її частку не вбачається.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З огляду на те, що частка відповідачки є незначною і не може бути виділена в натурі, а таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам сім`ї, то суд вбачає наявність обставин, визначених п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, передбаченої п. 4 ч. 1 вказаної статті, а тому позов підлягає задоволенню із визнанням за позивачем права власності на компенсовану частку.
У зв`язку з припиненням права власності відповідача на 1/6 частину вищевказаного автомобіля з компенсацією її вартості, за позивачем ОСОБА_1 підлягає визнанню право власності на 1/6 частині автомобіля.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог.
На підставі наведеного та керуючись: ст.ст. 15, 16, 328, 365 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-80, 81, 82, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення право власності на частку у спільному майні задовольнити частково.
Припинити право власності ОСОБА_3 , ІПН невідомий, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на 1/6 частину легкового автомобіля марки DACIA, модель Logan, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , державний номер знак НОМЕР_5 , рік випуску 2008, тип легковий седан.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 , ІПН невідомий, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок компенсації вартості 1/6 частини легкового автомобіля марки DACIA, модель Logan, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , державний номер знак НОМЕР_5 , рік випуску 2008, тип легковий седан у розмірі 13901,00 грн.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/6 частину легкового автомобіля марки DACIA, модель Logan, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , державний номер знак НОМЕР_5 , рік випуску 2008, тип легковий седан.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН невідомий, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1683,60 грн.
В іншій частині відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського
апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.О.Горбенко