Провадження №6/523/721/21
У Х В А Л А

"01" листопада 2021 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді Середи І.В.

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в місті Одесі заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал», посилаючись на те, що між стягувачем ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС», ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» та ТОВ «Вердикт Капітал» були укладені договори факторингу та договір про відступлення прав вимоги, згідно яких право грошової вимоги за кредитним договором №501011493 від 14.03.2018р., укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».

В судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд заяви повідомлялися належним чином та своєчасно, їх неявка в силу ч.3 ст.442 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

27.05.2019 року Суворовським районним судом м.Одеси було ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь на публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за договором №501011493 від 14.03.2018р. в розмірі 62777 (шістдесят дві сімсот сімдесят сім) гривень 04 коп., з яких: 49260,52 грн. тіло кредиту, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4423,02 грн., заборгованість по комісії 7093,50 грн., штраф 2000,00 грн. Та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Рішення набрало законної сили 27.06.2019р.

На виконання вищевказаного рішення. Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист.

21.12.2020 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «Флексіс», а ТОВ ТОВ «ФК «Флексіс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і за кредитним договором №501011493 від 14.03.2018р., згідно витягу з Додатку №1 до вказаного договору відступлення, права вимоги за якими відступають по боржнику ОСОБА_2 .

21.12.2020 р. між ТОВ «ФК «Флексіс»» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №21-12/20, відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс»» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і за кредитним договором №501011493 від 14.03.2018р, згідно витягу з Додатку №1-1 до вказаного договору факторингу, права вимоги за якими відступають по боржнику ОСОБА_3 .

За інформацією, наданою заявником, на момент звернення до суду з заявою про зміну сторони виконавчого провадження, вимоги виконавчого листа не виконано.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до положень ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові ВС від 19.02.2020р. по справі №2-3897/10.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Отже, із змісту вказаних норм видно, що можлива заміна стягувача на його правонаступника, тому подана заява є обґрунтованою та законною, тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260,261, 353, 354,442 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - задовольнити.

Замінити стягувача публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» () на його правонаступника - товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (), у виконавчому провадженні по виконанню рішення Суворовського районного суду м.Одеси по справі №523/14016/18 від 27.05.2019 року за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 62777,04 грн. та судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Ухвала складена та підписана 01.11.2021 року

Суддя