"04" листопада 2021 р. Справа № 363/4196/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2021 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., перевіривши на відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

4 жовтня 2021 року системою «Електронний суд» до Вишгородського районного суду Київської області представником позивача адвокатом Дементьєвим Т.М. подано позовну заяву у якій просить: визнати за ОСОБА_1 право власності на 50% грошових коштів, які знаходились за час укладено шлюбу на рахунках у АТ «Ощадбанк», зокрема, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та інших рахунках, і стягнути з відповідача на її користь 50% цих грошових коштів. Також представник позивача просить витребувати докази в АТ «Ощадбанк», а саме інформацію (з наданням належним чином засвідчених копій документів) про усі рахунки відкриті на ім`я ОСОБА_2 , які діяли у період часу з 17 квітня 2012 року по 7 листопада 2018 року; коли і які кошти надходили на ці рахунки, ким вносились, у якій валюті; коли і які кошти були зняті з вказаних рахунків, ким знімались, де і у якій валюті; коли і які кошти були перераховані з вказаних рахунків, на які рахунки перераховувались, якій підставі і у якій валюті; відомості про зняття грошових коштів з відповідних банківських карток з прив`язкою до місцезнаходження банкомату, підприємства, установи та організації, де використовувалась відповідна картка для розрахунку; який залишок був на вказаних рахунках станом на 7 листопада 2018 року, у якій валюті (по кожному рахунку окремо). Крім цього, представник позивача просить відстрочити в установленому порядку сплату судового збору до витребування доказів та з`ясування таким чином ціни позову.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями, позовну заяву ОСОБА_1 передано судді Лукач О.П. для розгляду.

Відповідно до частини 6 статті 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Так, відповідно до інформації відділу державної реєстрації, нерухомого майна, бізнесу та місця проживання Вишгородської міської ради Київської області, яка надійшла до суду 27 жовтня 2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , по рішенню суду.

Відповідно до інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та знятий з реєстрації «17.07.2019, постанова 207, пункт 26, 2».

Згідно абзацу другого пункту 26 Постанови Кабінету Міністрів України від

2 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Так, звертаючись до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до відповідача представник позивача, посилається на частину першу статті 27 ЦПК України, якою передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У позовній заяві позивачем зазначено адресу відповідача -

АДРЕСА_1 , при цьому будь-яких доказів на підтвердження адреси місця проживання відповідача або перебування чи постійного його заняття (роботи) за вказаною у позовній заяві адресою до позовної заяви не долучено. Крім того, з отриманої судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, убачається, що відповідач ОСОБА_2 , знятий з реєстрації за вказаною адресою, за рішенням суду.

Так, як убачається із рішення Вишгородського районного суду від 14 червня

2019 року у справі №363/4487/18, яке міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень та набрало законної сили, судом встановлено, що ОСОБА_2 понад рік не проживає у квартирі

АДРЕСА_2 , а тому визнаний таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Отже, позивачем не обґрунтовано та не підтверджено жодними доказами підстави звернення саме до Вишгородського районного суду Київської області.

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Таким чином, наявність встановлених судом недоліків позовної заяви у сукупності позбавляє суд можливості забезпечити процесуальні права згідно із статтями 43, 49, 130 ЦПК України і визначити територіальну підсудність справи.

Крім цього слід зазначити, що відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового визначає Закон України «Про судовий збір».

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року

2270,00 гривень.

Згідно пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 гривень, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 11350 гривень.

Як убачається з прохальної частини позовної заяви, вона містить одну вимогу майнового характеру.

Позивачем у порушення вищевказаних норм, при зверненні до суду судовий збір не сплачено.

Так, у прохальній частині позовної заяви представник позивача просить відстрочити в установленому порядку сплату судового збору до витребування доказів та з`ясування таким чином ціни позову, так як між сторонами не досягнуто згоди щодо вартості майна, що підлягає поділу, а тому визначитись з ціною позову та, відповідно з сумою судового збору, який необхідно сплатити, на даному етапі не можливо. При цьому, як зазначено у позовній заяві ціна позову 1000 гривень.

Частиною першою та третьою статті 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

За приписами статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Виходячи із зазначених норм, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Також, у пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 81 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Як обґрунтування відстрочення сплати судового збору, представник позивача зазначає про не визначеність із ціною позову, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо вартості майна, що підлягає поділу та позивачу не відома сума грошових коштів, яка підлягає розподілу.

Оскільки, інших підстав для відстрочення сплати судового збору у позовній заяві не зазначено та не надано відповідних доказів, клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки його обґрунтування не відповідає вимогам закону.

У відповідності до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно вартістю майна.

За аналізом наведених правових норм, зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається. Представник позивача зазначаючи ціну позову 1000 гривень не навів обґрунтування її визначення та не сплатив суму судового збору згідно вказаної ним ціни позову.

Слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону.

Таким чином, позивачу та/або представнику позивача, слід обґрунтувати зазначену ним ціну позову 1000 гривень та відповідно сплатити суму судового збору, з урахуванням вказаної цини 908 гривень, або визначитись з іншою ціною позову та сплатити судовий збір з урахуванням статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Дане положення кореспондується із статтею 55 Конституції України в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Реалізується право особи на захист у суді шляхом подачі позову до суду, яка підлягає оплаті судовим збором.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з недотриманням вимог, встановлених статями 27, 175, 177 ЦПК України, які є імперативними нормами закону та мають вичерпний перелік вимог щодо належного оформлення позовної заяви та визначення підсудності справи.

З огляду на викладене, з урахуванням вимог статей 185, 187 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду доказів звернення із позовною заявою саме до Вишгородського районного суду Київської області та сплатити судовий збір, з урахуванням викладеного вище у цій ухвалі.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору за подання позовної заяви відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лукач