справа № 489/6770/20 провадження №2/489/954/21
РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Ковальова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» (далі - Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (далі - Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району), Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 160461,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 10000,00 грн. моральної шкоди.

Як на підставу позовних вимог вказала, що її син є дитиною з інвалідністю підгрупи А згідно рішення ЛКК № 345 від 01.08.2013. Всупереч вимог діючого законодавства працівники відповідача не направили Управлінню соціальних виплат і компенсацій Інгульського району у триденний строк медичний висновок щодо встановленої підгрупи інвалідності її сину, у зв`язку з чим позбавили її надбавки по догляду за дитиною з інвалідністю підгрупи А на цілих 7 років за період з 01.08.2013 по 01.09.2020. Такими діями відповідача їй нанесена матеріальна шкода у розмірі 160461,00 грн. (сума недоплаченої надбавки за вказаний період) та моральна шкода, яка полягає в її душевних стражданнях та сина через протиправність дій працівників медичного закладу, яку вона оцінила в 10 000,00 грн. та які просить стягнути на свою користь.

У відзиві на позовну заяву від 10.03.2021 представник відповідача Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що позивач не довела вчинення протиправних дій працівниками відповідача, вважає, що не є належним відповідачем у вказаній справі, не погоджується з розміром заподіяної матеріальної шкоди, оскільки позивачем не наведено відповідного розрахунку.

У відповіді на відзив від 16.03.2020 позивач проти доводів відповідача заперечувала, посилаючись на їх безпідставність та намагання відповідача перекласти відповідальність за свою бездіяльність на позивача та третю особу.

Крім того, 13.04.2021 до суду надійшли пояснення Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, в яких Департамент заперечував щодо своєї винуватості у ситуації, що склалася щодо невиплаченої позивачу соціальної допомоги та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 23.03.2021 задоволено клопотання представника відповідача Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2, постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 28.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Протокольно ухвалою суду від 10.09.2021 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради

У судове засідання, призначене на 05.11.2021, учасники справи не з`явилися, про розгляд справив повідомлені належним чином.

Позивач та її представник у подані до суду заяві від 02.11.2021 розгляд справи просили здійснити за їх відсутності. Також 11.10.2021 надали до суду докази часткової виплати позивачу державної соціальної допомоги, яка проведена за останні три роки, при цьому про зменшення позовних вимог позивач не заявляє.

У своїй заяві та судових засіданнях, які відбулося раніше, позивач та її представник вказують, що саме Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 є належним відповідачем у справі, оскільки його винна бездіяльність призвела до неотримання позивачем передбачених законом виплат з державної соціальної допомоги на дитину.

Представник відповідача у своїй заяві від 28.10.2021, яка надійшла до суду 01.11.2021 просили відмовити в задоволенні позовних вимог з урахуванням того, що Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 є неналежним відповідачем у справі, позивачу проведена виплата державної соціальної допомоги за останні три роки з урахуванням строку позовної давності та просили застосувати до спірних відносин строк позовної давності.

Представник третьої особи надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в судових засідання, які відбулися раніше, сторони та третя особа надали пояснення, а також свої доводи вони виклали в письмових заявах і надали суд всі можливі докази, суд вважає за можливе розгляд справи здійснити за відсутності учасників справи.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивачу на період з 14.09.2006 по 19.12.2023 Управлінням соціальних виплат і компенсацій Інгульського району була призначена державна соціальна допомога, передбачена Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (а.с.22).

Згідно повторно виданого медичного висновку № 345 від 08.08.2013 та копії журналу висновків ЛКК за період з 01.03.2013 по 27.03.2014 рішенням ЛКК Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 від 08.08.2013 сину позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена інвалідність підгрупи А, у зв`язку з чим його законний представник, позивач у справі, має право на доплату за підгрупу, передбачену Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» з часу призначення підгрупи (а.с. 46-51).

Листом Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району від 21.09.2020 повідомлено позивача, що станом на 21.09.2020 ніяких медичних висновків до Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району на ім`я ОСОБА_2 не надходило, роз`яснено позивачу, що їй необхідно звернутись до медико-соціальної експертної комісії з питання встановлення підгрупи А.

Отже, вказаним листом підтверджено, що станом на 21.09.2020 позивач доплату за підгрупу А, встановлену її сину, не отримувала. Вказане підтверджується і відповідною довідкою від 21.09.2020 (а.с.24-26).

10.09.2020 позивач звернулась до головного лікаря Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 Краснощока В.О. із скаргою на дії його працівників. В скарзі просила розібратись хто і чому після засідання комісії ЛКК не передав документи для затвердження підгрупи А її сину - ОСОБА_2 до Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району (а.с.20).

Згідно відповіді Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 від 18.09.2020 № 595-01-16 проведено аналіз ситуації та підтверджено, що в амбулаторній картці ОСОБА_2 є направлення від педіатра дільничного в 2013 році на ЛКК для оформлення підгрупи А на ОСОБА_2 . В архіві знайдено журнал засідань ЖК, де є запис від 01.08.2013 №345 про оформлення підгрупи А. Позивачу роз`яснено, що ЦПМСД №2 не може відповідати за процес документообігу Міської дитячої поліклініки №2 в 2013 році. Крім того, вказано, що комісія ЛКК Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 готова видати медичний висновок і корінець про підгрупу А (а.с.21).

Порядок надання виплат дитині з інвалідністю регулюється Порядком надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України Міністерство фінансів України Міністерство охорони здоров`я України від 30.04.2002 № 226/293/169 (далі Порядок).

Згідно пункту 2.3 Порядку органи медико-соціальної експертизи та заклади охорони здоров`я у триденний строк зобов`язані надіслати виписку з акта огляду медико-соціальною експертною комісією (далі - виписка з акта огляду МСЕК) особи з інвалідністю з дитинства або медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років (далі - медичний висновок про дитину з інвалідністю) до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або законного представника дитини з інвалідністю.

Не пізніше 10 днів після надходження зазначених документів структурний підрозділ з питань соціального захисту населення зобов`язаний направити письмове повідомлення особі з інвалідністю з дитинства, законному представнику дитини з інвалідністю про право на державну соціальну допомогу, умови, розмір і порядок її призначення.

Згідно пункту 2.5 Порядку днем звернення за призначенням державної соціальної допомоги вважається день приймання структурним підрозділом з питань соціального захисту населення заяви з усіма необхідними документами.

Якщо заява про призначення державної соціальної допомоги надсилається поштою і при цьому подаються також всі необхідні документи, то днем звернення за державною соціальною допомогою вважається дата, вказана в поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У тих випадках, коли до заяви про призначення державної соціальної допомоги додані не всі необхідні документи, заявнику повідомляється, які документи повинні бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше 3 місяців з дня відправлення повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням державної соціальної допомоги вважається день прийняття або відправлення заяви про призначення такої допомоги.

Відповідно до пункту 2.7 Порядку у разі зміни групи (підгрупи) інвалідності державна соціальна допомога у новому розмірі виплачується особі з інвалідністю з дитинства з дня зміни групи (підгрупи) інвалідності, якщо така зміна приводить до збільшення розміру, а при зменшенні розміру допомоги - з місяця, що настає за тим, у якому встановлена нова група (підгрупа) інвалідності.

У разі зміни категорії у дитини з інвалідністю державна соціальна допомога (в тому числі з надбавкою на догляд у разі її призначення) виплачується законному представнику дитини з інвалідністю з дня зміни категорії у дитини з інвалідністю, якщо така зміна приводить до збільшення розміру, а при зменшенні розміру допомоги - з місяця, що настає за тим, у якому встановлена нова категорія дитини з інвалідністю.

Перерахунок розміру державної соціальної допомоги (в тому числі з надбавкою на догляд у разі її призначення) у зв`язку зі зміною категорії у дитини з інвалідністю структурні підрозділи з питань соціального захисту населення здійснюють без подання заяви законним представником дитини з інвалідністю на підставі медичного висновку про дитину з інвалідністю.

Надбавку на догляд до державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю одиноких матерів (батьків) і на дітей з інвалідністю підгрупи А після повторного встановлення категорії «дитина з інвалідністю» або «дитина з інвалідністю підгрупи А» структурні підрозділи з питань соціального захисту населення продовжують виплачувати без подання заяви законним представником дитини з інвалідністю на підставі медичного висновку про дитину з інвалідністю з дня встановлення.

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані норми права, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України не доведено, що шкода не завдана винними діями його працівників.

Однак, визначаючи розмір такої доплати, суд виходить із розрахунку від 02.06.2021 № 958/09.02.01-13, наданого Департаментом на виконання ухвали суду, а також розміру заявлених позовних вимог (а.с.136-137).

Згідно вказаного розрахунку за період з серпня 2013 року по вересень 2020 року позивач не отримала 72 097,31 грн. надбавки на догляд до державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю підгрупи А. З пояснень наданих представником Департаменту в судовому засіданні та заяви від 07.06.2021 вбачається, що такий розрахунок зроблений за період з 08.08.2013, коли сину позивача встановлена підгрупа інвалідності А та по 22.09.2020, оскільки з 23.09.2020 позивачу така надбавка сплачується на підставі медичного висновку від 23.09.2020 (а.с.135).

У ході розгляду справи з пояснень позивача і наданих нею 11.10.2021 доказів, а саме відповіді Управління соціальних виплат і компенсації Інгульського району від 23.09.2021 № 2501/09.02-10 та виписки по картковому рахунку за період з 01.08.2021 по 01.09.2021, встановлено проведення управлінням та отримання позивачем виплати державної соціальної допомоги за останні три роки.

Так, з відповіді Управління соціальних виплат і компенсації Інгульського району вбачається, що 23.09.2020 до управління було надано медичний висновок на дитину позивача, яка є дитиною з інвалідністю підгрупи А, у зв`язку із чим призначено допомогу з 23.09.2020 по 19.12.2021. 10.03.2021 з Центру первинної медико-санітарної допомоги до управління направлено супровідний лист з медичним висновком на дитину з інвалідністю дитини про встановлення йому підгрупи А на підставі рішення ЛКК від 08.08.2013 з дати надання медичного висновку 02.03.2021.

На підставі цього, відповідно до статті 6 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю», управлінням зроблено перерахунок державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю підгрупи А з 23.09.2017.

Після перерахунку сума доплати по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`я складає 25321,3 грн., сума доплати по державній соціальній допомозі особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з надбавкою на дитину з інвалідністю підгрупи А складає 36704,36 грн.

В результаті проведеного перерахунку виникла переплата державних коштів при виплаті допомоги на дітей одиноким матерям в сумі 39727,52 грн. За такого загальна сума доплати по зазначеним допомогам складає 22298,17 грн. (25321,33 + 36704,36) 39727,52), яку ОСОБА_3 отримала в серпні 2021 року на особовий рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк».

Отримання доплати в сумі 22298,17 грн. позивач підтвердила випискою з особового рахунку в АТ «Ощадбанк», згідно якої виплата проведена 17.08.2021.

За таких обставин, враховуючи принцип диспозитивності та межі заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню шляхом стягненням з відповідача на користь позивача шкоди у розмірі 48949,21 грн. (71247,38 22298,17).

Стосовно показів свідків відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були допитані в судовому засіданні 10.09.2021 на висновок суду вони не впливають, так як не спростовують відсутності вини відповідача у порушенні вимог пункту 2.3 Порядку, яким саме на відповідача покладено обов`язок з направлення у триденний строк виписка з акта огляду МСЕК особи з інвалідністю з дитинства або медичного висновку про дитину з інвалідністю до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або законного представника дитини з інвалідністю.

Щодо доводів представника відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності суд не вбачає підставі для цього виходячи з наступного.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 925/756/19 (провадження № 12-40гс20) зазначено, що «строк, у межах якого пред`являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу), ЦК України визначено як позовна давність (стаття 256 цього Кодексу). Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), перебіг якої відповідно до частини першої статті 261 цього ж Кодексу починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, перебіг позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше».

У ході судового розгляду позивач вказувала, що про порушення свого права та права дитина на отримання надбавки на догляд за дитиною дізналася лише в вересні 2020 року, а тому строк позовної давності нею не пропущений.

Свої доводи позивач підтвердила адресованої головному лікарю відповідача ОСОБА_6 скаргою від 10.09.2020, відповіддю відповідача від 18.09.2020 № 5.95-01-16 та листом Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульского району від 21.09.2020 № 2823/09.02.10 (а.с. 20 -23).

Також в ході судового розгляду з`ясовано, що встановлення ЛКК відповідача дитині позивача підгрупи А відбувалося за відсутності позивача.

Наведене свідчить про те, що позивач не знала про виникнення в неї права на отримання надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А, а відповідачем, на якого законом покладено обов`язок направити висновок ЛКК до управління соціальних виплат і компенсацій, даний факт не спростовано.

Що стосується відшкодування моральної шкоди то суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Так статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема, коли вона полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Обґрунтовуючи її розмір, позивач зазначила, що вони з сином зазнали душевні страждання, через відсутність коштів були позбавлені повнооцінного життя та догляду, син позивача знаходиться в пригніченому стані через інвалідність, а коли дізнався про неотримання надбавки - відмовився виходити з дому з причин бездушного ставлення працівників медичного закладу.

В пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Отже, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач із її сином, враховуючи вимоги щодо розумності і справедливості розміру моральної шкоди, суд визначає 2 000,00 грн. достатнім розміром компенсації моральної шкоди.

Так як позов задоволено частково, а позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 509,33 грн. (пропорційно задоволеним вимогам на 29,88% (50949,21 х 100 / 170461)), інші витрати слід віднести на рахунок держави.

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з КНП Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду розмірі 48949,21 грн. (сорок вісім тисяч дев`ятсот сорок дев`ять гривень 21 коп.) та 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) моральної шкоди.

Стягнути з КНП Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» на користь держави судовий збір в сумі 509,33 грн. (п`ятсот дев`ять гривень 33 коп.).

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

відповідач: КНП Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2», місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 126, код ЄДРПОУМ 05483182;

третя особа: Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 26;

третя особа: Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 19.

Повний текст судового рішення складено 05.11.2021.

Суддя І.В.Коваленко